Obsahy(1)
Píše sa rok 1990 a v Abcházsku zúri vojna. Starý Estónec Ivo ako jediný člen rodiny zostáva v krajine a pomáha priateľovi Margusovi so zberom mandarínok. Vojna však na seba nenecháva dlho čakať a zakrátko v ich blízkosti dôjde ku krvavému konfliktu, po ktorom zostanú traja mŕtvi a dvaja zranení. Ivo sa ich rozhodne oboch zachrániť, problém je však v tom, že jeden je Čečenec a druhý Gruzínec. (Madsbender)
(více)Recenze (100)
Nečakané a príjemné prekvapenie. Nezmyselnosť vojnových konfliktov zobrazená na ploche vymedzenej dvoma domami, dielňou a sadom plným mandaríniek. A o konflikte vypovedá viac, ako drahé veľkofilmy. Skvelo navodená atmosféra, výborne vybraní herci, presné dialógy, vhodne striedané akcie s chvíľami pokoja a prekrásny zádumčivý hudobný motív ma dostali. Film mi pripomenul niektoré diela o konfliktoch v krajinách bývalej Juhoslávie, pretože je vlastne úplne jedno, kde poštvú jedných proti druhým. V spojitosti s ním ma napadla iba jediná otázka: prečo som mu nedal plný počet hviezdičiek? Ešte nad tým pouvažujem. ()
Moudrost Filmová Výzva 2015 od emma53 ()
Skvelý film! Videné v rámci Challenge Tour 2015 : 30 dní so svetovou kinematografiou. ()
Ideálna konverzačka o nezmysle vojny, ktorá prinúti sa zamyslieť nad tým, ako je možné, že ľudia sa pre politické a náboženské vášne len tak zabíjajú, hoci dovtedy kľudne žili v mieri. Tento film nechá pripomenúť aj na nezmyselné besnenie na Balkáne, je to v podstate o tom istom. Bojujú proti sebe ľudia, ktorí sa navzájom ani nedokážu rozlíšiť kto patrí ku komu. Sú si podobní výzorom i jazykom. Nepochopiteľné, ako ďaleko môže zájsť politika. ()
S pár herci ve vesnici v Abcházii za časů války s Gruzií se sejde truhlář, farmář mandarinek, Gruzínec, Čečenec a tu a tam pár Rusů/Abcházců. No a život za války dá dohromady osud této komorní hrstky do tvaru takového dědinského boje o život a o úrodu. Vesnický, tichý snímek o absurditě národností, o lidskosti. ()
Hra na dva spravedlivý a jednoho pastýře... V situaci, jako tahle, je dobré počítat s Bohem, jasně, že každý s tím svým, aby nedošlo ke střetu zájmů - naděje, že se božstva domluví, by tady byla, a lidé, pokud je dokážou následovat, stejně tak... Jenže, ještě je tady ten zlej a sobeckej svět kolem nás... ()
Tento film mi byl doporučen, a protože zdroji důvěřuji, nic jsem si dopředu nezjišťoval, a teď jsem tomu rád. Příběh vychází z válečného konfliktu, ten je tady ale přítomen spíše okrajově, hlavně jde o to, že na pozadí nesmyslného ozbrojeného střetu dojde na setkání s Člověkem. Chvílemi mi celá záležitost připomínala snímek Kukuška z roku 2002, jen v ní chyběl sex (díkybohu!) a bylo v ní méně humoru (nechyběl ale úplně). Výborný film poukazující na nesmyslnost války i na to, že si lze za všech okolností zachovat svou lidskost a důstojnost, jen se musí chtít. ()
Zajímavý film s velmi příjemnou hudbou a hromady mandarinek :) ()
75%. Jsem v rozpacích. Na jednu stranu se mi líbí skromnost scénáře a jeho přístup k válce jako filozofickému tématu - naprosto autentická a pravdivá mírová myšlenka, která potvrzuje, že války jsou zbytečným přežitkem lidských hrdých eg a rovnost příležitostí zachovat si lidskou tvář je v základu totožná pro všechny, bez ohledu na jakkoliv odlišný národnostní, náboženský či jiný profil. Celý film je silně komorní a decentní, na žánr válečných filmů možná až příliš komorní, ale tím skromněji působí a tím větší efekt pak má na divákovy emoce. Na druhou stranu se potýkám s dojmem neautentičnosti jednání obou vojáků, které je evidentně psané přímo "na tělo" zmiňované myšlence, ovšem chování především čečenského představitele by v reálném světě vypadalo asi malinko jinak. Určitě si nemyslím, že by radikální džihádista bojující za svoji zem po pár dnech rozjímání s milým a lidským dědečkem oplakával a stavěl rakev pro svého úhlavního nepřítele. Válka, kterou film sleduje, byla o mnoho vyhrocenější, než jak je prezentována symbolicky těmito dvěma muži, a i přesto, že scénář z obou vojáků jejich verbální obhajobou udělal záměrně spíše oběti situace, než vyloženě fanatické válečníky (Ahmed šel do války kvůli penězům, ne pro přesvědčení; Juhan zase "z povinnosti"), což nerealističnost příběhu trochu omezuje, stejně zůstávám u názoru, že představa podobného průběhu takových událostí je krajně naivní. Na plný počet to z těchto důvodů nestačí, to však nic nemění na tom, že nominace na Oscara za cizojazyčný film byla udělena právem, především proto, že i přes naivitu a jednoduchost určitých dílčích faktorů připomíná Mandariinid nikoli novou, ale rozhodně zamyšleníhodnou ideu, kterou by měl následovat každý obyvatel planety Země, ve jménu Johna Lennona: "Válka není řešení." A slovy ještě většího myslitele: "Jsem proti násilí, protože i když se zdá, že je pro dobrou věc, ta dobrá věc je pouze přechodná, ale zlo, které zplodí, je trvalé." To je přesně to, co Mandariinid interpretuje, a dělá to velmi pěkně a lidsky. ()
Nijako originálny námet (Nicija zemlja), navyše spracovaný dosť nudne a tak trošku rozprávkovo. Protivojnové posolstvo je jasné a bolo by to krásne, keby sa takto behom pár dní z úhlavných národnostných nepriateľov stali spojenci a priatelia, žiaľ toto sa nestáva... ()
Silný příběh o válce, vině a jednom moudrém starém muži. Při přestřelce blízko jeho domu zachrání dva zraněné vojáky, jednoho Čečence, jednoho Gruzínce. Každého z jiné strany konfliktu. Celý vývoj příběhu je velmi silný a konec neskutečně dojemný a moudrý. Proto hodnotím plným počtem a doporučuji. ()
Od Mandarinek jsem nečekal, že budou až tak dobrým filmem. Výborné komorní drama, které zachycuje dva nepřátelé pod jednou střechou. Zabijí se nebo k sobě najdou nějakou cestu? ()
Velmi dobře natočeno o absurdistánu jménem válka. Stejně výtečné jako Země nikoho nebo Welkeom tu Dongmakgol či Šťastné a veselé. Za 4,5 hvězdy. Viděno v rámci Challenge Tour 2015. ()
Slavní režiséři mají svůj typický rukopis - a v podstatě proto jsou také slavní. O to je ale zároveň podnětnější podívat se na film režiséra, jehož rukopis běžně známý není. Zaza Urušadze má nejen pěkné jméno, ale i jeho rukopis je podobně vyhraněný. Střet civilizací (Estonci - kultivovaní a usedlí, Čečenci a Gruzínci - divocí, s domovem kdovíkde), jehož je film parabolu, zobrazuje ve smířlivých barvách, "stačí jen málo a bude to dobré". Na pozadí se ale odbývá ještě další střet: střet generací, který rovněž probíhá smírně (jejich názorové různosti jsou stmeleny čestným jednáním). A tak, i když dva ze čtyř protagonistů válku v "mandarínkové zemi" nepřežijí (a i jinak je tam více mrtvých než živých); naděje zůstává pro toho, kdo zůstal, i pro toho, kdo odešel. ()
Čirá extáze, filmařsky, i dějově a myšlenkově. Pro mě jeden z nejlepších filmů. ()
-5* Pochopil jsem, že válečný film zvládnu jen pokud ukazuje nesmyslnost války. A tento ji opravdu přesvědčivě zobrazuje a stačí mu k tomu málo. Pomalý a klidný děj nás provází po celou dobu, ale napětí je stále cítit. Lidský faktor je nejdůležitější a dokáže změnit pohled na vše. Rozhodně doporučuji všem. [ PŘÍBĚH: 2 /// SMYSL: 3 /// ATMOSFÉRA: 2 /// TEMPO: 0 /// ORIGINALITA: 2 /// NÁLADA: 1 /// ART: 1 /// STYL: 2 /// CASTING: 2 (3*MAX) ] ()
Tyto filmy, kde se setkávají dvě válečné strany pod jednou střechou jsou vždy silné. Podobně jako Země nikoho nebo Kříž cti. Přemýšlel jsem proč film natáčeli Estonci, zdánlivě ve válce nezúčastněný národ, ale už na začátku filmu byla uvedena zajímavá skutečnost, že mnoho Estonců před válkou žilo v Gruzii. ()
A nakonec díky těm super ceněným hodnotám války - čest, hrdost, pokora, vděk a odvaha zjistíte, že válka je hnus a vůbec to není paradoxní nebo absurdní. ()
Film mandarínky (ani som nevedel, že tam musí byť dlhé í) je vynikajúci ľudský film, ktorý berie tému, ktorú som videl vo veľa filmoch a to je téma toho, že nepriatelia keď sa stretnú tak ak si skúsia porozumieť tak sa to dá a nakoniec sme všetci ľudia. Veľa filmov už skúšalo túto tému a musím povedať, že tomuto sa to teda podarilo výborne. Jednoduchý príbeh, ale za to jeden z najsilnejších aké sa dajú vyprodukovať chytí človeka za srdce a potom už jediné čo môže zavážiť je to či náhodou nevidel lepší podobný film a ak videl tak štyri hviezdy a ak nevidel tak potom je to jednoznačné plné hodnotenie. Nebudem tu písať spoilery prečo má film čaro také aké má, aby ste to mohli posúdiť vy aj bez mojej pomoci. Herecké výkony na to, že som hercov zrejme nikdy nevidel (väčšinu) sú naozaj nadpriemerné a všetko je vo filme uveriteľné napriek absurdite toho, že by sa takto jednotlivý predstavitelia asi ťažko stretli a bývali v jednom domčeku. Musím vyzdvihnúť koniec, ktorý je na sto percent tým najlepším s filmu a to preto lebo je ako sa zvykne hovoriť horko sladký a pravý, taký ako samotný život. ()
Estónsko-gruzínska koprodukcia, to znelo naozaj pomerne exoticky... Ale výsledný efekt stál za to a už dlho som nevidel film s tak prirodzene fascinujúcim posolstvom, ku ktorému krôčik po krôčiku mieril pomerne nekompromisný dej v znamení krvavej abcházskej vojny. Avšak jedna situácia napokon dokázala, že aj medzi nepriateľmi, ktorí by sa pri prvom pohľade medzi sebou najradšej pozabíjali môže vzniknúť humanitné puto tolerancie a empatie. Najcharizmatickejšou postavou celého príbehu bol však estónsky farmár Ivo, ktorý bez predsudkov prichýlil cudzincov a poskytol im svoj domov a opateru. Celý čas som váhal, či si to zaslúži viac ako 4*, no ten záver ma presvedčil. O to viac mi je ľúto, že Oscara za najlepší cudzojazyčný film dostala tá prašivá Ida :/ ()
Reklama