Režie:
Juraj HerzKamera:
Jan NovákHudba:
Jan KlusákHrají:
Juraj Herz, Václav Neckář, Jana Šulcová, Oľga Šalagová, František Zvarík, Václav Štekl, Yvonne Přenosilová, Robert Morávek, Josef Bartoš, Jiří Hálek (více)Obsahy(1)
Velice volně podle francouzské pitoreskní předlohy Alaina René Lesaga vznikla hudební komedie o ďábelském pokoušení. Pekelník Asmodej se tu pokouší zamilovaného jinocha přesvědčit o pošetilosti lásky, ale navzdory vynaloženému úsilí síla citu pokaždé zvítězí... Erotické motivy jsou velice krotké a propojení jednotlivých dějových segmentů podléhá chatrnosti. Nepomohlo ani obsazení zpívajícího Václava Neckáře do ústřední kladné role, postavu úlisně vlezlého ďábla si zahrál režisér filmu Juraj Herz. I když vznikla podívaná se záměrem diváka upoutat výtvarnými nápady a poněkud cynickou nadsázkou, nakonec vyšuměla spíše do ztracena. Herz se teprve chystal na své životní dílo Spalovač mrtvol. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (22)
Ústřední dějovou linkou je snaha ďábla Asmodea svést mladého muže na scestí a ukázat mu pošetilost lásky. Činí tak v různých převlecích a dobách, přičemž jsou tyto mezi sebou jen velmi volně spojeny. Kontinuitu a návaznost celého filmu dále přerušují hudební výstupy. Snímek je ve výsledku jen zkratkovitou mozaikou jednotlivých scén. Ty se odlišují jak barevností, tak i použitým stylem. Snímek začíná jako zvláštně natočené černobílé drama ze života mládeže tehdejší Prahy. Scény na sebe nenavazují, nočnímu ději dominují stíny spíše než herecká akce a Herz nedodržuje ani pravidlo osy. Postavy se v záběru volně objevují a mizí. Scéna v „takovém malém ústavu pro citové poruchy“ je snímána přes zelený filtr. Celek se sestává z muzikálového čísla a absurdních prvků, které hlavní postavu přenesou do úplně jiných dob. Sérii „proměn“ komentuje všudypřítomný jazz. Ten zvesela vyhrává i v kompilaci scén Zuzanina upálení, zazdění či odchodu do kláštera, která dostává nečekaně ironický závěr. „Buďte rád, že to tak dopadlo, taky vás mohl donutit si ji vzít!“ Snad pro dosažení dojmu „krutosti“ je použit červený filtr. Další části se odehrávají v tlumené i pestré barevnosti kostýmových dramat: námluvy s hudebníky v pozdní renesanci, svatba v baroku, manželství v rokoku a secesi. Herz do děje zakomponoval bujarý maškarní bál, podzemní pitevnu s lebkami i velkou dortovou bitvu. Je jen otázkou, jak by konečné dílo vypadalo bez velkých zásahů schvalovací komise, která z něj udělala torzo už ve fázi psaní scénáře. Hudební výstupy pak měly filmu dodat potřebnou stopáž celovečerního snímku. Výslednou mozaiku spojuje několik opakujících se prvků. Asmodej nejprve jako doktor, později satyr, kocour či kněz, dveře pouze s jednou klikou, kozel na vodítku jako znamení Janovy nepoučitelnosti, parohy symbolizující nevěru a věta „Ty neznáš Rudolfa?“ pokaždé, když Zuzana manželovi představuje svého milence. V závěru se dočká i Janovy odpovědi „Znám! Už tři sta let a pořád mne otravuje!“ Po následující šlehačkové bitvě se snímek zcela přesune do polohy grotesky a končí nepovedenou operací a až surrealistickým pronásledováním uprchlého a nepoučitelného mladíka. Ten si po návratu ze snu do reálné Prahy Zuzanu přes všechny pekelníkovy rady vezme a po východu z kostela následuje závěrečná věta celého snímku. „Ty neznáš Rudolfa?“ Nevěsta odjíždí s milencem, ďábel vylétne stropem a hloupému Honzovi zůstane v ruce jen svatební pugét. Právě v poslední části lze nalézt prvky typické pro pozdější Herzův styl, jenž plně rozvinul ve Spalovači mrtvol. ()
Jako záchodovej papír vynikající. Jako film zoufalý. ()
Juraj Herz jako ďábel v různých převlecích a dobách svádí lidi na scestí? Vynikající komediální materiál. Zdejší nářky jsem považoval za obvyklý ČSFD folklór a nic nedal ani na vyjádření samotného Herze, který považuje film za úplnou ztrátu času. Bohužel jsem se přesvědčil, že je to tak. Víc než to. Kulhavý ďábel je o tolik horší než cokoli jiného, co kdy Juraj Herz natočil, že váhám i nad druhou hvězdičkou. Ale proč je tak nepovedený? Herz tvrdí, že v té době toužil být hlavně komikem a režírovat sám sebe v sérii volně souvisejících komedií jako Jacques Tati nebo Pierre Etaix. Kulhavý ďábel měl být první z nich. Když se ale na výsledek podíváte, nemůžete si nevšimnout nápadné odbytosti režie i Herzovy kreace. Zatímco animované titulky za ďábelského chechotu likviduje jeho poťouchlá karikatura, živý Herz má vyhaslé oči, monotónní hlas a řeč těla, která říká "nejradši bych se na to vykašlal". Barrandovské zásahy shora, které provázely prakticky každý jeho film, totiž v tomto případě přišly už ve fázi vývoje scénáře a postupně z něj prý bylo odstraněno tolik, že Herz v této podobě odmítal film natočit. Jenže už byly vyrobené nákladné kulisy a kostýmy (film provede hrdiny renesancí, barokem, rokokem, biedermaierem a secesí) a Kulhavý ďábel musel jít do výroby. Z Herzových pozdějších filmů se sice hodně stříhalo, ale pořád z nich prýští invence, zájem a snaha natočit dobrý film. Z Kulhavého ďábla sálá jen rezignace. Kdybych na něm chtěl za každou cenu najít něco dobrého, pak snad jen to, že výtvarně je docela hezký, texty písniček (které podle mé teorie měly jen natáhnout vykuchaný děj na jakžtakž celovečerní stopáž) mají solidní úroveň a několik málo momentů (dortová bitva, operace) naznačuje, o kolik mohl být za jiných okolností zábavnější. 30% ()
Bohužel je to opravdu tak špatné, jak se říká. Úvod s titulky ve stylu Růžového pantera sice láká na komedii francouzského stylu, nicméně výsledek je pouze podivný slepenec divných scén a scének, z nichž vtipných je jen několik (operace a dortová bitva), jedna má nádech mrazivého poetického hororu (maškarní bál)... A celé to absolutně nedává smysl. Těch 76 minut se vleče přímo nekonečně a příliš je neurychlí ani povedené písně z nejlepšího období československého popu. ()
"Cit mě nezajímá. Cit je jako močový měchýř, nafoukne se a splaskne. Mozek je nebezpečný, protože myšlenka zůstává. Zatím křičí jenom o lásce, ale dovedete si představit, co bude vykřikovat zítra?!" Možná stačilo málo a mohlo jít o velice zajímavý kousek - kostýmní hudební komedii, odlišnou od těch, co režíroval Zdeněk Podskalský. Výsledek mi nepřipadá tak hrozný, jak zde mnozí líčí a oficiální distributor vyhrožuje. Postava ďábla v provedení páně režiséra se mi zamlouvala, hudební kousky v podání předních českých zpěváků také potěšily. Bavila jsem se. ()
Když i J.Herz prohlásil, že tenhle film nemá rád, měl jsem o důvod více ho léta odkládat. O to více se mi nakonec líbil. Jistě, rozverná mozaika stavící na obraze, zkratce, náhodě, asociaci nějaký hlubší cíl asi neměla (i když komunistické cenzuře mohla vadit i jen zmínka, že myšlení jest nebezpečné). Některé scény svým výtvarným zpracováním připomínají Jakubiska (slavnost na zámku, hostina, ráno u jezírka zahalené do mlžného oparu a snímané přes černé kmeny stromů se žlutým listím), avšak poetické vytříbenosti Jakubiskových snímků nedosahují. To bude až Morgiana či Petrolejové lampy a Panna a netvor. Byť ve stejném roce vzniká Herzovo vrcholné dílo Spalovač mrtvol, je tento film o mnoho lepší než třeba Holka na zabití nebo Buldoci a třešně...Výborné titulky, líbivé písničky, dortová smršť a krásné ženy v čele s J.Šulcovou (ač k žádnému velkému odhalování nedošlo). p.s. a samozřejmě sametový zpěv M.Kubišové! ()
(2x) ,,Odemkněte!" / ,,To nejde - je zamčeno." Na rok 1968, kdy byla čs. kinematografie na vrcholu, není tohle zrovna žádný světový zázrak (a v porovnání s ostatní tvorbou Juraje Herze té doby už vůbec ne), jinak velice stylová záležitost. Formálně se velice podobá ze soudobé produkce na Písně pro Rudolfa III., vizuálně připomíná Pražské noci. KULHAVÝ ĎÁBEL je filmovou hříčkou lehce fantazijní, místy překypující černým a absurdním humorem, nacházející své uplatnění i jako podobenství obrazu lásky a zamilovanosti ze života. Juraj Herz si v titulní roli ďábla pohrává s osudem dvou zamilovaných lidí, navozuje situace, vstupuje a zasahuje, nastoluje překážky, vodí řešení i varuje. Coby režisér si Herz současně pohrává s barvami, celou kompozicí příběhu i historickým časem. Střídá se nejen historické pozadí, ale i hudební styly, hraje bigbítové Mefisto, Traditional Jazz Studio Smetáčkovců i cikánský lidový soubor. Film povyšuje zejména výtvarní a hudební stránka filmu, který obsahuje spoustu chytlavých písniček, především v podání zpěváků z Golden Kids a Karla Štědrého. Jen je možná škoda, že Marta Kubišová - narozdíl od Neckáře - pouze nazpívala písně za Olgu Šalagovou a ve filmu si nezahrála (i když její kariéra na konci dekády 60. let musela být nejen hodně bohatá, ale i vyčerpávající). (70%) ()
Václav Neckář jako naivní zamilovaný mladík, kterému se ďábel v podání Juraje Herze snaží (marně) na jakési podivné klinice a za pomoci výjevů z různých historických dob dokázat, že láska není tak krásná a nevinná a manželství není idylka. K tomu pár tehdejších hvězd pop music přidá několik právem zapomenutých nehitů (až na jednu pěknou písničku Marty Kubišové). Celek připomíná "zábavný" televizní film na rozjezd silvestrovského večera, až na absenci zábavnosti. Zajímavé bylo snad jen barevné zpracování (současnost je černobílá, kostýmové scény barevné). Při sledování se mi vybavila jedna dobová recenze, která říká asi toto: "Ve filmu ďábel kulhal na jednu nohu. Film kulhá na obě." ()
„No, co se divíte? Byla to jeho milenka.“ „Ale já se jí vůbec nedotkl!“ „No, vy ne.“ Kdo by to byl řekl, že Šulcová, kterou jsem nikdy neměl moc rád, byla taková kost? Kulhavý ďábel ztrácí hlavně svou nevyrovnaností a jakousi neučesaností. Ač se snaží o nějakou souvislejší linii, přese všechno je to jen a pouze slepenec různých scén, výjevů a skečů. A písní, samozřejmě. Za což nakonec nemůže ani tak samotný Herz, jako spíše zásahy shůry (a tím nemyslím toho vousatého dědka), které z filmu vykuchaly kde co. Některé z nich jsou výborné trefné, výstižné a hodně humorné. Jiné jsou zase trochu nudnější a nezáživné. A tohle všechno se tak nějak Herzovi povedlo namíchat do vcelku přijatelné a koukatelné podoby. Občas to nudí, občas to baví. Obecně to vychází tak nějak na půl. Líbil se mi Herz v roli Asmodea, mimicky je to výborný herec, rád bych ho jako herce viděl častěji. Pro mě samotného překvapivě, mě bavily písničky a jejich texty. Zpěv, respektive frázování sice občas nebylo poslechumilé, ale texty měly obsah a hudba byla v pohodě, dnes již dost retro. Bavila mě otevřenost, lehká kritičnost a vedlejší mikropostavy (párek gayů, kozomil, chlápek na vodítku). Strašně se mi líbily masky na maškarním bále, jejichž prostřednictvím na krátkou dobu promluví Herzova obliba ve strašení, horroru a děsu. Líbila se mi experimentální pojetí celého filmu, které se už dneska nevidí, což je škoda. Jo, dalo se na to koukat, klidně a rád se na to ještě někdy podívám znovu. „Ty ještě neznáš Rudolfa?“ ()
Hodně originální a pro mě dost nečekaný film. Československá kinematografie mě nepřestává překvapovat! Juraj Herz v roli ďábla Asmodea ukazuje Janu Novákovi (Václav Neckář) nejrůznější strasti manželského života a snaží se ho odradit od milostného oblouzení krásnou dívkou Zuzanou. Muzikálová čísla, která film provázejí, nejsou podle mě zrovna jeho předností, ale velice zdobná až barokní mizanscéna filmu je skvělá. Snovost, trochu bláznovství a šaškovství, ďáblovo pokoušení, zkrátka velmi originální a neprávem opomíjený film. ()
Svižná hudební komedie s krásnými písničkama Václava Neckáře. Film je zajímavý i tím, že tam zahlédneme hrát našeho mistrovského skladatele Karla Svobodu na jiný hudební nástroj, než je klavír...:-) ()
Ještě, aby nebyl ďábel kulhavý, vždyť všichni víme, že čerti mají kopýtko. To se jim pak blbě šlape. Juraj Herz byl charismatický a roli ďábla si jistě náležitě užíval. Je to vidět z jeho výrazu. Neckář byl tradičně potrhlý. Bohužel je celý příběh spíchnutý horkou jehlou a když se pak začal třepit, tak ho někdo dost špatně slátal dohromady jako starou fusekli. Potěšila hudba a pár dobrých nápadů. Ale to bylo zoufale málo. ()
Jedna hvězdička za snahu a za pár nápadů. ()
Nejen že to je celé spíchnuté ze záplat, ani není poznat jestli to měly být kalhoty nebo sukně. ()
Film působí dojmem, že scénář vznikal na místě, tomu odpovídají i " herecké " výkony... Na filmu se setkali skladatel Karel Svoboda a manekýnka Hana Bohatová v roli bláznivé ženy, následoval svatba a později narození potomka Petra Kleina Svobody. Když za to jejich syn, v jisté nadsázce po letech děkoval režisérovi filmu Herzovi, že by tu jinak nebyl bez toho filmu ani on. Odvětil prý lakonicky Herz "Hm já si na Vaši maminku taky myslel". ()
Vizuálně povedený film s opravdu pekelným Herzem. Umírněná stopáž umožňuje divákovi udržet pozornost, ovšem v porovnání s jinými filmy té doby je to celkově trochu slabší. ()
Kvôli scéne s Herzom ako túliacou sa mačkou sa to oplatilo vidieť. ()
Veľké sklamanie... Pesničky ma nezaujali a s filmom do dopadlo podobne... Hodnotím 45%. ()
Knížka je sice o mnoho lepší, ale film je taky docela slušně odvedená práce. ()
Tragédia tento kúsok. Nechápem ako mohol tvorca geniálneho filmu Spalovač mrtvol natočiť takúto blbosť. Zlátanina n-tého rangu. ()
Reklama