Režie:
Alfred HitchcockScénář:
Ernest LehmanKamera:
Robert BurksHudba:
Bernard HerrmannHrají:
Cary Grant, Eva Marie Saint, James Mason, Jessie Royce Landis, Leo G. Carroll, Josephine Hutchinson, Philip Ober, Martin Landau, Adam Williams, Les Tremayne (více)VOD (2)
Obsahy(2)
Americká kontrašpionáž si vymyslí neexistujícího agenta. Tajné služby si tohoto agenta ztotožní s reklamním odborníkem Rogerem Thornhillem (Cary Grant), který se tak jako volavka dostane do neproniknutelné hry agentů. Thornhill, pokoušející se celou věc objasnit, jen v poslední chvíli ujde jisté smrti při náletu letadla uprostřed pustiny, jehož iniciátorem byl nepřátelský agent Phillip Vandamm. Pouze krásná Eva (Eva Marie Saintová) mu nakonec podá pomocnou ruku, přestože ho zpočátku oklamala (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (568)
Medzi Vertigom a Psychom sa Hitchcock rozhodol svoju tvorbu trochu odľahčiť a natočil jeden z najslávnejších špionážnych thrillerov všetkých čias. Jedna ikonická sekvencia strieda ďalšiu, Cary Grant rozbaľuje svoj šarm na plno a divák si užíva každú sekundu tejto napínavej, vtipnej a štýlovej jazdy. Mnohokrát citované a každou ďalšou generáciou obdivované majstrovské dielo komerčného filmu. ()
Já vím, že jsem tady kdysi napsal, že s filmy Alfred Hitchcocka jsem skončil, protože dívat se najeho dílka s následním čtením zdejších adorujích komentů na mě psůobilo stejně, jako kdyby mě někdo tvrdil, že E.T. mimozemšťan se ožral na Žižkově. Nicméně když se sejdeš s claudelem a pomem a slovo dá slovo, zadrinkuješ si a pak z toho vyleze i konverzace o Alfrédovi a ani nevíš jak a už držíš v ruce disk s filmem Na sever Severozápadní linkou a slyšíš pomův průvodní doslov "jestli se ti nebude líbit ani tohle..." . Ovšem nutno říct, že konečně i u mě Alfred Hitchcock dostál slovu mistr hrůzy, protože když jsem se ráno ve 12hodin vzbudil, vyděsil jsem se že jsem disk nechal v taxiku a budu tak prvním člověkem, který pomovi rozjebal jeho ultimátní sbírku filmů, takže mě čeká smrt. Naštěstí se ukázalo, že disk v klidu vegetí u přehrávače, takže šup do něj ať mám to utrpení co nejdřív za sebou. Ale pozor nastalo velké překvapení, film se mě líbil. Především díky opravdu skvělému scénaři, velmi kvalitní obrazové složce, mimořádně dobře napsané hlavní ženské postavě, dokonce možná jedna z nejlpších ženských hrdinek vůbec a to už vůbec nemluvím o tom, že Eva Marie je super kočka. Oceňuji, že Alfréd měl konečně i jasno v tom jaký žánr chce natočit, zkrátka si to ve všech filmařských složkách sedlo a já dostal opravdu kvalitní napínavej biják a nebýt posraný finálovky, bůh ví jak by to s mým hodnocením bylo, ale i tak uznávám, že film je mírně nadprůměrná podívaná, která za ten čas stála. ()
Cokoliv napíšete o Alfredu Hitchcockovi, někdo už to napsal před vámi a velmi pravděpodobně i lépe. Málokterý režisér se dočkal tolika monografií, analýz, profilů a přízvisek. Pokud jste o něm slyšeli jako o „mistru hororu“, snad vás z tohoto nesmyslného a bůhvíproč rozšířeného bludu vyvede právě legendární dobrodružný thriller Na sever Severozápadní linkou, který tvoří jakousi syntézu celé jedné větvě Hitchcockovy tvorby. Téma neprávem obviněného jedince, který prchá před pronásledovateli (ze stran padouchů i spravedlnosti) a hledá skutečného viníka prochází Hitchcockovým dílem od dob působení na britské půdě (39 stupňů) přes jeho ranou americkou tvorbu (Sabotér) až k velkolepému vybroušení právě v podobě Na sever Severozápadní linkou. _____ Tam všechny motivy spojil v dokonale promyšleném vyprávění o nenápadném muži, který náhodným gestem (doslova, nikoli metaforicky) přijme identitu neexistujícího tajného agenta a protivníci odmítají věřit, že jeho skutečná identita není jen dalším výmyslem tajemného pana Kaplana. Několikanásobné převrácení (přinejmenším etických) identit postav a opakované přepracovávání interpretací vodítek v příběhu prožívá po většinu filmu současně hrdina i divák. Divák je konfrontován s příběhem zdánlivě využívajícím všech známých a neznámých žánrových klišé, ale právě ve své eklektičnosti a sofistikovanosti je s každou další minutou nečitelnějším a napínavějším. _____ Právě to (modelovému) modernímu divákovi nakonec umožní přijímat z hlediska filmařského řešení zastaralé pasáže (např. křiklavé zadní projekce), které v sobě nesou tak nezaměnitelnou směs nadsázky a napětí (čerpajícího především ze divácké zmatenosti a nemožnosti scénu v době jejího umístění v příběhu jednoduše uchopit), že je nelze nevnímat víceméně totožně jako diváci před téměř padesáti lety. Jakkoli už jste určitě viděli nebezpečné jízdy postav řítících se v autě bez brzd závratnou rychlostí nebezpečnými serpentinami pár metrů od propasti nebo bezpočet parodií na práškovací letadlo nalétávající na hrdinu uprostřed polí, stále budou tyto a mnohé jiné scény pořád stejně intenzivní, protože důležitý není samotný efekt, ale konkrétní postavení hrdiny v nich a informace poskytnuté příběhem těsně před jejich začátkem. _____ Z filmu Na sever Severozápadní linkou čerpaly první bondovky (zejména pak Srdečné pozdravy z Ruska) a stal se skutečným základem dnes tolikrát v recenzích opakovaného „hitchcockovského thrilleru“, ve kterém hrdina se světem kolem sebe urputně bojuje o svou identitu a nevinnost. Pořád je ale především zakončením jedné celé a postupně se vyvíjející Hitchcockovy série podobných thrillerů a jedním z jeho co do dravosti a atraktivnosti vyprávění nejzajímavějších filmů. Pokud ale neznáte snímky jako Příšerný host, Čtyři vyzvědači (Tajný agent), 39 stupňů, Pověstný muž, Sabotér nebo obě verze Muže, který věděl příliš mnoho, rozhodně si je poshánějte a postupně zhlédněte, protože teprve pak pro vás bude sledování Na sever Severozápadní linkou opravdovým zasvěceneckým zážitkem, ve kterém bude mít každý detail příběhu to pravé místo. () (méně) (více)
Neobvyklý pohled na dospívání jednoho starého mládence aneb Oidipus jak vyšitý. Na začátku se Roger chová jako dítě, místo přítelkyně ho doprovází matka. Posléze potkává první ženu (Evu), ve vlakovém kupé dochází k zasvěcení, které pokračuje odlišně naladěnou dohrou v hotelovém pokoji (you're a big boy now). Mezitím se Roger v nejslavnější scéně filmu konečně projeví jako dospělý samostatný muž. Navzdory osudu, přítomném magickou třináctkou (ciferné součty čísla kupé, hotelového pokoje Evy, filmové femme fatale), zůstává částí svého já dítětem. Infantilní chování mu pomůže bezpečně uniknout z aukce a jeho nejúčinnější zbraní je ta nejneškodnější – peníze. Zasvěcování se logicky musíme účastnit také, hnání touhou zjistit společně s hrdinou, proč ke všemu dochází. Potřeba vědět nepodstatné je součástí hry. Nejzábavnější Hitchcockův film. 90% Zajímavé komentáře: Douglas, Nathalie, EdaS, berg.12, Gimp ()
No zatim je to určitě nejlepší film od Hitchcocka, co jsem viděl. Hitchcock pro mě neni žádná modla, takže po slavnejch Ptákách a ještě slavnějšim Psychu (ani jeden z těchto filmů se mi vůbec nelíbil), jsem k tomuto filmu přistupoval hodně skepticky. Bylo mi jasný, že přestože má film tady 90%, tak nemůžu čekat žádnej zázrak a taky jsem se žádnýho zázraku nedočkal. Na sever severozápadní linkou je dost těžko zařaditelnej, poněkud zbytečně roztahanej film s děravym scénářem a totálně odfláknutym koncem. Těch několik světlejších okamžiků to už nevytáhne na víc, než průměrný hodnocení. Jinak na celym filmu mě nejvíc zaujalo, když na začátku jede Cary Grant taxíkem, tak v pozadí za nim jede Spartak. To docela nechápu, kde ho v USA sebrali. ()
Galerie (131)
Zajímavosti (70)
- V jedné scéně utíká Roger (Cary Grant) přes Mount Rushmore, tedy pahorek, kde se nachází gigantické sousoší amerických prezidentů. Alfred Hitchcock zamýšlel, že se Grant ukryje do nosní dírky Abrahama Lincolna, kde si následně kýchne a tím se prozradí. Národní park, který skalní monument zaštiťuje, takové hrátky zatrhl kvůli přísnému zákazu vstupu na jakoukoli část sousoší. (Duoscop)
-
Název filmu odkazuje k verši z Shakespearova „Hamleta“: „Blázním jen, když fouká od severoseverozápadu, když vítr věje od jihu, rozeznám kozu od vozu."
(Kamkon)
- Alfred Hitchcock nastínil Jamesi Stewartovi tento projekt už během natáčení Vertiga (1958). Stewart, zavedený “hitchcockovský“ herec a “jeho“ hvězda, pokládal za samozřejmé, že bude obsazen do role Rogera Thornhilla. Hitchcock však už tehdy uvažoval o Cary Grantovi a aby předešel velkému zklamání, počkal, až bude Stewart “bezpečně“ upsaný Premingerově dramatu Anatomie vraždy (1959) a nabídku na roli Thornhilla bude muset odmítnout. (džanik)
Reklama