Tvůrci:
Dan FogelmanHudba:
Siddhartha KhoslaHrají:
Milo Ventimiglia, Mandy Moore, Sterling K. Brown, Chrissy Metz, Justin Hartley, Susan Kelechi Watson, Gerald McRaney, Chris Sullivan, Alan Thicke (více)VOD (1)
Série(6) / Epizody(106)
Obsahy(1)
Seriál Tohle jsme my sleduje životy manželů Jacka a Rebeccy Pearsonových a jejich tří dětí, jež přišly na svět v den otcových narozenin. Kate a Kevin se měli narodit z trojčat, ale jejich biologický bratr zemřel při porodu. Rodiče však byli připraveni si odnést domů tři děti, a tak adoptovali dalšího novorozence Randalla, který se narodil ve stejný den a byl přinesený do nemocnice, když ho jeho biologický otec zanechal u hasičské stanice. Pilotní díl začíná v den šestatřicátých narozenin už dospělých sourozenců, z nichž každý se potýká s různými problémy. Kevin se prosadil jako televizní herec, ale není si jistý, kým vlastně je a kým chce být. Kate je obézní a nedokáže s tím nic dělat, dokud se během terapie neseznámí se stejně postiženým Tobym. Nejúspěšnější je Randall, který je partnerem ve velké firmě, ovšem celý život cítí zášť ke svému skutečnému otci, dokud ho blíže nepozná... Působivé drama je vyprávěno nelineárním, a tím pádem na sledování náročnějším způsobem. Volně se pohybuje ve třech časových úsecích – 1980 (narození dětí), 1987–95 (děti rostou), současnost (děti jsou dospělé) – v jedné scéně se tak můžeme dozvědět o úmrtí jednoho z aktérů, abychom ho vzápětí sledovali v jiném období. Silně napsané postavy jsou nesmírně živé, uvěřitelné, a přestože mají řadu negativních rysů, jejich postoje jsou vesměs pozitivní. Všechny jsou bezchybně obsazeny a přesvědčivě ztvárněny svými hereckými představiteli.
Milo Ventimiglia (nar. 1977) se prosadil zejména v televizi. Měl např. velké role v úspěšných seriálech Gilmorova děvčata (2001–06) a Hrdinové (2006–10). Za roli Jacka má dvě nominace na Emmy... Mandy Mooreová (nar. 1984) je známá především jako zpěvačka. Za postavu Rebeccy má jednu nominaci na Zlatý glóbus... Sterling K. Brown (nar. 1976) je veteránem americké televizní tvorby. Oceňovanou postavu advokáta Christophera Dardena, žalobce ve sledovaném procesu s O. J. Simpsonem, vytvořil v seriálu American Crime Story (2015–16). Za roli adoptivního syna Randalla získal Emmy, Zlatý glóbus a Cenu Cechu amerických herců (SAG); ty dvě poslední dokonce jako první afroamerický herec za hlavní úlohu v dramatickém seriálu... Chrissy Metzová (nar. 1980) se před obsazením do seriálu Tohle jsme my uplatnila jen v několika menších seriálových rolích. Za postavu Kate byla dvakrát nominovaná na Zlatý glóbus a jednou na Emmy... Justin Hartley (nar. 1977) se zatím uplatnil zejména v televizi. Dostal větší příležitosti v seriálu Smallville (2006–11) jako zelený lučištník Green Arrow a pak v populární mýdlové opeře Mladí a neklidní (2014–16). V seriálu Tohle jsme my ztělesnil postavu Kevina... Susan Kelechi Watsonová (nar. 1981) hraje také hlavně v televizi (mj. seriály Třetí hlídka a Louie). Postava Randallovy manželky Beth je zatím její největší příležitostí... Chris Sullivan (nar. 1980) má na svém kontě několik menších filmových rolí, ale i on se uplatnil zejména v televizi, např. v Soderberghově historickém seriálu z newyorské nemocnice The Knick, u nás nazvaném Doktoři bez hranic. Postava Kateina přítele Tobyho je pro něho zatím největší výzvou... Scenárista, producent a režisér Dan Fogelman (nar. 1976, New Jersey) se prosadil v roce 2003 jako jeden ze scenáristů sitcomu Jako rodina. Stal se kmenovým autorem studia Pixar, kde se podílel na úspěšných animovaných titulech Auta, Bolt – pes pro každý případ a Na vlásku. Začal se specializovat na komedie pro dospělejší publikum (např. Bláznivá, zatracená láska nebo Frajeři ve Vegas), ale největších úspěchů dosáhl v televizi. Po sitcomu o rodině mimozemšťanů v New Jersey Sousedi (2012–14) a historickém komediálním seriálu Galavant (2015–16) vytvořil v roce 2016 mimořádně úspěšný příběh trojčat Tohle jsme my, který byl vyznamenán řadou prestižních ocenění, mj. Emmy a Zlatý glóbus pro jednoho z hlavních představitelů Sterlinga K. Browna a nominace na Zlatý glóbus a dvě Emmy v kategorii dramatických seriálů.
(Česká televize)
Recenze (71)
Hodnocení pouze na základě pilotní epizody. 3,6 – not great, not terrible. ()
Provázaností mezi postavami a důrazem na rodinu tento seriál snadno evokuje Moderní rodinku, avšak bez absurdností, nadsázky a s větším důrazem na skutečný život. Ačkoli postavy rozhodně nepatří mezi běžné človíčky, které potkáte na ulici, jejich příběhy a prožívání působí lidsky - věrohodně. Humor si zde také svoje místo najde, ale jde spíše o hřejivé úsměvy, než o hlasitý smích. K té hřejivosti bych měl ale jedinou větší výtku. Seriál mi přijde místy emocionálně přepálený, lehce patetický. Řada dílů je výrazně slabší dějem a je spíš naplněna určitými pocity z několika životních momentů postav... Už jsem na obrazovce rozhodně viděl kvalitnější vztahové drama... 7/10 ()
Jeden z případů, kdy nebudu hodnotit, protože jsem ve skutečnosti neměl sílu sledovat ani jedinou epizodu, nicméně šest pokusů, kdy jsem se pokusil znásilnit sám sebe a svůj vkus, stojí za to, abych svůj dojem vyjádřil komentářem. Nikdy jsem nedokázal žádnou epizodu sledovat déle než 10 minut, protože jsem získal neochvějný pocit, že sleduji jakousi sofistikovanou parodii na americké představy o rodinných hodnotách, když si zároveň uvědomuju, že to tvůrci myslí smrtelně vážně. Tohle je emocionálně tak přepálené a patetické, jako byste spadli do bubnu s cukrovou vatou nebo se kouzlem ocitli ve světě Barbínek a Kenů. Nefunguje to na mě ani v nejmenším, jsem zkrátka přízemní skeptický Čech. Tohle jsme my je tak americký rodinný seriál, jak jen americkým může být... S odstupem několika týdnů si dovolím přidat dvě hvězdičky, neodolal jsem vábení a shlédnul jsem tři epizody poslední série, abych se utvrdil ve všech svých negativních odhadech. Patos a emoce na steroidech mi nesedí. Tohle jsme my smrtelně vážně staví na tom, čemu se vysmívá 'Frearsův Hrdina proti své vůli. ()
Začne to pár fakty z Wikipedie, končí docela fajn představením jednotlivých postav. Kate, jejího dvojčete Kevina a adoptovaného sourozence Randalla. Tihle dva měli komplikovaný vztah už od dětství, Kevin byl přes sport (a později přes herectví), Randall zase přes hlavu. Kate celoživotně řešila trable s nadváhou. Jejich matka čekala nejprve trojčata, nakonec trojlístek doplnil novorozenec odložený před požární stanicí. Jejím úkolem bylo vychovat tři slušné lidi, zatímco později se pokoušela o restart svého pěveckého snu. Úkolem otce Jacka, o němž víme, že (brzy) zemře, bylo velkou rodinu uživit a odolat démonu alkoholu. To byla nicméně jediná kaňka, protože jinak to byl sympaťák každým coulem. Melodramatické pojetí ve své nejryzejší podobě. Tady nejde o salvy smíchu, ale o milý úsměv na tváři z netriviálního vyprávění, které posbíralo několik prestižních televizních a filmových cen. První i druhá série ničím speciálním nevybočuje (a to je možná ta největší síla), jede na stejné náladě, ve stejném rytmu, se stejným humorem. A se silnými momenty. Neustále se všechno proplétá, získáváme nové souvislosti. V průběhu druhé série se mimochodem z Tobyho (Chris Sullivan) a Beth (Susan Kelechi Watson) stanou velmi cool vedlejší postavy. Civilní, milé a přirozeně zahrané. ()
První sérii jsem jsem sledovala celkem ochotně, ale pak toho citového vydírání začalo být moc. Možná má každý okamžik našeho života spojitost s nějakým jiným v minulosti. Možná, když se k příběhu přidá pohled jiného účastníka, uvidíme trochu jiný obraz. Ale proč se v tom neustále babrat? Aby to bylo více dojemné? Fajn, ale čeho je moc, toho je příliš. A pak mám ještě jeden problém. Když má něco šest řad, začnou mě všechno postavy neskutečně štvát a přestanu mít nervy, abych si sledovala, jak si neskutečně kazí život. ()
Všichni jsou tu emoční Einsteini, ale já tuhle dobře zahranou vztahovku mám rád a druhá série nepolevuje. ()
This Is Us je kráný seriál o krásných lidech, kteří ani zdaleka nejsou dokonalí. Teď už naprosto chápu, proč toto dílo čelí takové oblibě; protože nic sladšího a dojemnějšího snad aktuálně neběží. Každý díl ve vás vyvolá velmi silné emoce - to, že hlavní protagonisti všude hlásí, abyste si připravili kapesníky, má svůj důvod. Pokud jste bezcitný robot, tomuto seriálu se vyhněte, protože emoce v tomto případě hrají prim. O nich to celé je. O rodinných poutech, o příbězích plných lásky, o srdceryvných promluvách, a proto to není pro každého. Je to sladké jako cukr. Ve světě těchto příběhů je všechno milé, krásné a když už se náhodou zjeví něco ošklivého, téměř okamžitě je to zalepeno něčím pěkným. Tohle je důležité si uvědomit, než do toho vůbec půjdete, protože pokud čekáte krutě vyobrazenou realitu, tenhle seriál vám ji nenabídne. Žánrově jde víceméně o takovou mírnější soap operu, akorát s promyšleným scénářem. Situace nejsou hnány do extrémů, zvraty působí přirozeně a děj neplyne nějak šíleně čistě kvůli snaze vyvolat v divákovi údiv. Postavy jsou napsány tak, abyste v každém našli něco, co z nich dělá přeci jen také obyčejné lidi. Jsou napsány tak, abyste jim porozuměli, vžili se do nich a pochopili čím si prochází. Vše je krásně propojeno a příběh je vyprávěn zajímavým způsobem. Líbí se mi, jak se jednotlivé osudy prolínají a jak události z minulosti ovlivňují současnost. Líbí se mi i mozaika osudů a to, že život postav není líčen chronologicky (a přesto to není nepřehledné), takže jednotlivé postupně odkrývané střípky víc a víc odhalují příběh hlavních akterů. Což mě přivádí k protagonistům. Každá postava má svoje slabiny, svá sporná nebo přímo špatná rozhodnutí, a možná právě tím je lidská a sympatická. Moc se mi líbí vztahy mezi postavami, manželství Randalla a Beth, Jackův boj s démony a jeho neutuchající láska k jeho ženě a dětem, vnitřní síla Bec, Tobyho schopnost poskytnout oporu, všechno je tak hezky milé. Pokud se poddáte nezvyklé atmosféře, čeká vás příjemná podívaná, kterou je ale třeba opatrně dávkovat. Osobně v tomto seriále nevidím adepta na maratonové sledování, protože i kávu si osladím nanejvýš třemi lžičkami cukru; nasypat si do hrnku celý pytlík je snesitelné snad jen pro masochisty. This Is Us můžu s klidem doporučit, jedná se o příjemnou oddechovou záležitost, která i přes svůj žánr má hlavu, patu a srdce. - "I am thankful for my family. I'm thankful we're all safe. And there's no one in the world I'd rather be too hot or too cold with." ()
Až během třetí řady jsem si všimla, že brečím už po několika vteřinách každého dílu a slzy mi tečou ještě nějakou dobu po skončení. Možná je to citové vydírání, ale strašně dobré. Je to pro mě rozhodně nejlepší současný americký seriál, na jehož nové epizody se nejvíc těším. Mám téměř pocit, že je to osudové setkání. ()
Americký rodinný eskapismus par excellance. Občas potřebujete něco, co je trochu (hodně) soapy, pokud je to zároveň chytlavě vyprávěné a jsou tam postavy, které baví. This Is Us má obojí a brečel jsem hodněkrát. A smál se. Byl jsem v s nima. Od výtečně vystavěného prvního dílu do závěrečné epizody, která je zbabělá a trochu mi naznačuje, že dál nevyhnutelně půjdeme dolů a budeme natahovat. Ale co, i kdyby byl seriál od druhé série poloviční, tu první mu to nevezme. Lehce nadstřelených, ale láskyplných 90 % ()
PILOT (100 %): Už hóóódně dlouho jsem nebyl z Pilotu tak nadšený - bylo tam tak nějak vše, co je třeba k tomu, aby seriál nalákal k dalšímu sledování. Postavy byly přehledně představeny, díl skvěle gradoval a závěr neskutečně mile překvapil. Celé to bylo civilní, netlačilo to zbytečně na pilu, ale přesto se dílu nádherně podařilo vyvolat emoce. Navíc herci jsou sympaťáci, režie přesně ví, co jak kde udělat a výborně zvolená hudba všemu dává třešničku na dortu. Pokud se i další díly ponesou v takovém feel-good stylu, tak budu asi brečet radostí! :) Vážně doporučuji, vypadá to na kvalitní dramedii s obrovským potenciálem. // 1. SÉRIE (100 %): Ano, brečím radostí! Sice miluju tento žánr a věděl jsem, že tento seriál bude pro mě, ale takovou pecku jsem opravdu nečekal. Za sebe můžu říct, že jsem ještě nikdy neviděl lepší první řadu. Naprosto jsem si zamiloval všechny postavy a stále nechápu, kde tvůrci sehnali tak sympatickou bandu herců. Scénář je skvělý a v každém díle mě zajímá každá minuta, takže to vždy uteče jako voda. Často jsem si říkal, že takovou úroveň si přece nemůže udržet každý díl, ale ano, může. Všechny díly si fakt udržely stejnou laťku (až to nechápu). V rámci žánru je to dle mého názoru i nadmíru autentické a realistické, skoro vždy dokážu naprosto pochopit jednání všech postav. Prostě absolutní nadšenost, sledování mě bavilo snad víc než můj vlastní život... :) Jsem také nesmírně rád, že se seriálu daří a tu mega sledovanost mu fakt přeju. Kéž by se televizní stanice a tvůrci seriálů probudili a začali točit více takových seriálů a nejen béčkové Sci-Fi pitomosti. Na další řady se samozřejmě neskutečně těším, jen doufám, že se už nevytáhly všechna esa z rukávu nebo že nepůjde kvalita dolů. Ale něco mi říká, že ne. Každopádně první řada je klenot, to už vím teď. // 2. SÉRIE (100 %): Naprostý vrchol seriálového rodinného dramatu (a možná nejen seriálového). Druhá řada je nejen ještě o chlup lepší než ta první, ale navíc definitivně potvrzuje, že má seriál potenciál klidně na X dalších řad. Pokud jsem se po první sérii trochu bál, že už se vytáhly všechna esa z rukávu a seriál nebude mít dost zajímavého materiálu pro další řady, teď už jen mlčky žasnu a těším se na další a další řady (které zcela jistě budou vzhledem ke sledovanosti). To postupné rozehrávání "minulost - přítomnost - budoucnost" je opravdu geniální tah. Jinak konkrétně druhá řada je samozřejmě neskutečně emotivní záležitost - třeba takový 14. díl Super Bowl Sunday vás samozřejmě rozseká na kousky... i když vlastně zdaleka nejen tento díl. Těch silných momentů je hned celá řada a asi nemá cenu vypisovat tu všechny. Jen prostě řeknu, že This is us naprosto MILUJU. // 3. SÉRIE (85 %): Trochu fňuk, ale naštěstí né až tak rapidně moc. Stále se mi to líbilo a stále na to nedám dopustit, ale buďme zase trochu objektivní a ruku na srdce: jedná se určitě o slabší řadu. Nějaké díly už prostě lehce nudí a zbytečně se natahují a nějaké příběhové linky (např. Vietnam) mě vyloženě nebavily a nestály na silném základu. Osobně mi přišla mnohem víc v pohodě druhá půlka seriálu, kde jsem ocenil i občasné vybočení ze zajetých kolejí (např. díl The waiting room) a také lepší práci s flashbacky/flashforwardy. Takže sečteno podtrženo: stále hodně dobré a kvalitní, ale moc doufám, že další řady budou trošku více originální, udělá se už potřebný krok vpřed a nebude to až taková sázka na jistotu. // 4. SÉRIE (100 %): Jupíjou. Naštěstí se nekoná nešvar klesající kvality a This is us servíruje opět skvělou řadu dokonce i s nějakou tou invencí (nové postavy, práce s časovými posuny apod.). Emoce jsou taktéž zpět v plné síle, takže se opět vesele dojímám i usmívám o sto šest. Tenhle seroš je fakt láska. // 5. SÉRIE (95 %): Doják pokračuje v plné jeho kráse. Rozjezd a dojezd byl možná lehce za očekáváním, ale mnohé epizody naopak udeřily o to silněji. Rozhodnutí o závěrečné šesté řadě mě překvapilo, ale na druhou stranu jsem i rád, že This is us zřejmě zůstane kvalitním počinem v celé jeho délce. Tato řada byla skvělá, dokonce i v určitých ohledech lehce (ale nenásilně) edukativní, což je určitě plus. Teď už jen doufat, že šestá řada nebude až příliš uspěchaná a seriál už jen udělá skvělou tečku, kterou si zaslouží... () (méně) (více)
Výborný seriál, který ukazuje, jak by měla fungovat rodina - podpora, láska, tolerance, komunikace, vyjadřování emocí a vůbec mezilidské vztahy. Jak někdo uvedl v komentáři, všichni jsou zde emoční Einsteini. ()
Take the sourest lemons and make the sweetest damn pitchers of lemonade. ()
Dem Feels: The Series ()
Začnem tým, že This Is Us je pre mňa najkrajší seriál na svete💙 Ak ste ho ešte nezačali sledovať, ihneď to napravte :-). Je to seriál, ktorý vám niečo dá, obohatí vás o múdre myšlienky a krásne príbehy. Donúti vás zamyslieť sa nad životom a viac si vážiť maličkosti. V dnešnej dobe je také množstvo zbytočných seriálov, ale verte mi, This is Us určite nie je strata času. Ja som si vychutnala každú jednu epizódu. Seriál má zaujímavé postavy, ktoré si od začiatku zamilujeme a bude to potom nesmierne ťažké sa s nimi rozlúčiť. Takým špecifikom This Is Us je, že časové línie sa prelínajú, takže s obľúbenými postavami prežívame ich minulosť aj prítomnosť (s pár zábleskami do budúcnosti!) a okrem toho sa aj významovo a obsahovo krásne dopĺňajú a nádherne do seba zapadajú ako puzzle. Nemáme v tom vôbec chaos, práve naopak. Veľmi fandím hlavnej hrdinke, herečke a speváčke Mandy Moore, ktorá vynikajúco zahrala rolu Rebeccy, wow! Celý casting je skvelý!!! Milo Ventimiglia ako Jack, Justin Hartley ako Kevin. Úctyhodný herecký výkon podal aj Sterling K. Brown ako Randall. Skrátka všetci sú super. Najlepšie napísaná a zahraná rola je jednoznačne Rebecca Pearson. Skutočne krásny seriál, taký zo života, každý si v ňom nájde to svoje a nejakým spôsobom sa s ním stotožní. Ja som mala ešte to šťastie, že som približne v rovnakom veku ako Big Three. This Is Us je nesmrteľný príbeh lásky Jacka a Rebeccy a nádherný príbeh o živote jednej neobyčajnej rodinky Pearson. Update: Season 1 a 2 jednoznačne 5*, Season 3 a 4 by som ohodnotila na 4,5* Season 5 "len" na 4* a Season 6 milo prekvapila, takže tiež 5*. Najlepšie epizódy celého seriálu sú pre mňa Super Bowl Sunday a The Train. "If something makes you sad when it ends, it must have been pretty wonderful when it was happening." True!!! ()
Klasická mozaika různých osudů obohacená o jedno velké překvapení. Námět není vysloveně originální, ale díky dobře napsaným a zahraným postavám a civilnějšímu pojetí, je to podívaná, která pohladí po duši. A když něco takového říká někdo tak sarkastický, jako jsem já, tak už to něco znamená. ()
Vzpomínám si, jak jsem po shlédnutí traileru v době premiéry, byl odrazený tím, že půjde o další slaďárnu a tak jsem seriál nijak nevyhledával. Jenže se z něj stal jeden z nejsledovanějších a nejoceňovanějších seriálů současnosti a tak jsem neodolal a v době, kdy se začala vysílat pátá řada jsem se rozhodl ho taky vyzkoušet. A očividně na tom něco je, protože jsem první čtyři řady viděl mnohem rychleji než jsem čekal nebo i chtěl. Rodinná vztahovka prostě funguje na jedničku a já si postupně víc a víc obliboval postavy, jak ty hlavní, tak i ty vedlejší. Čím víc jsem toho viděl, tím víc si uvědomuju, že to vůbec není taková slaďárna, jak jsem si původně myslel. Postavám se jen ojediněle děje něco dobrého, aniž by to bylo vykoupeno něčím špatným či dramatickým. Emocí se na nás valí hromada. Baví mě, že tvůrcům se daří budovat očekávání, aby ho dokázali při odhalování skutečnosti úplně zbořit. A i když to od nich později očekáváte, tak jim to stejně sežerete znovu i s navijákem. Mám pár kosmetických připomínek, například Mandy Moore ve své starší verzi nevypadá na 70, ale to jsou snadno překonatelné detaily. Po Parenthood další rodinné drama, které stojí za sledování. Je to jeden z těch seriálů, kdy jste rádi, že není natahován do nekonečna a tvůrci ho ukončili tak, jak chtěli. I tak byla poslední řada jedno velké slzavé údolí, ale to nic nemění na to, že to bylo příjemné sledování. Za ty roky vám hlavní parta přiroste k srdci a loučení stojí za to. ()
Tohle jsme my je taková moje srdeční záležitost. Hned od první epizody jsem propadla nejen té úžasné rodince, ale i jedinečnému stylu vyprávění a navýsost poutavé hudbě. Dojímám se téměř u každého dílu a rozhodně se za to nestydím, protože kdo z nás by nechtěl prožívat takovou rodinnou sounáležitost, jaká je tu k vidění. A je mi vážně šumák, jestli Pearsonovi představují prototyp spokojené americké rodiny, nebo je to všechno za vlasy přitažené. Člověk se potřebuje aspoň někdy trochu zasnít, obzvláště v dnešní uspěchané době, kdy jsou tradiční rodinné hodnoty poněkud upozaděné. (95%) ()
Jako prej je to fakt dobrý. A první díl mě opravdu dost navnadil, ale jakmile se seriál rozjel, začal být zoufale neoriginální (jakkoli jsou nabízená témata "závažná" a "citlivá"), takže ani nedokoukávám první sérii. Sorry. ()
Výborný pilotní díl vystřídaly epizody, ve kterých se kolikrát zdánlivě nic moc nedělo, aby pár minut před koncem došlo k natolik dramatickému zvratu, že jsem s napětím čekala na pokračování. Zajímavá proplétající se dějová linie jednotlivých postav a různé časové roviny dodávaly seriálu na atraktivnosti, stejně jako problémy, které se tu po většinu času řešily. Bohužel, ke konci už jakoby tvůrci vařili z vody a některé z posledních dílů (ne však díl závěrečný) měly konzistenci nastavované kaše. 1. série 80%. ()
1. série - 85% - Esence kvalitního rodinného dramatu, kde se pro dojemnou momentku nebo hloubavý všeobjímající monolog nejde daleko. Od pilotního dílu, který si diváka namotá falešně návodným konceptem, jsem měl hlavní postavy pod kůží, zejména obdivuhodné rodiče Rebeccu a Jacka. Těsně za nimi se stále nachází i troubík Kevin, který mě sice svými osudy baví téměř nejvíc, ale jeho neustálé chybování, kdy se ve vztahových i rodinných peripetiích chová jako slon v porcelánu, už od jistého bodu překračují hranici klukovin a hraničí s nefalšovanou blbostí. Celá tahle parta sympatických osobností ale nejlépe funguje jako celek a protože i přes do mrtě těžená citlivá témata nikdy neklouže k sebeparodii, fascinuje mě tenhle fenomén stále víc, i kdyby jen tím, jak je pro širokou veřejnost těžké jeho bezelstnosti odolat. 2. série - 80% - Na to, s jak šablonovitě působícím příběhem se hraje, mají tvůrci dost odvahy popírat veškerá očekávání. Pointy předkládají bez přehrocených situací, diváky přiměřeně milovaného Kevina nechávají činit jednu botu za druhou a tvoří z něj nepokrytě sobeckého fracka v obou dějových liniích - aby v nečekaných momentech vyprávěli osudy vedlejší postavy nebo klidně i rodinného auta. Příjemná sázka na jistotu, kterou aby v dnešním seriálovém světě plném rušení či nevyrovnané kvality pohledal. 3. série - 85% - Moc mě baví sledovat, jak neuvěřitelně pevnou pozici si zdánlivě ničím nevybočující seriál dokázal na americkém televizním poli vybojovat. Ani ve třetím roce nejde o nic víc, než "jen" o dokonale zahranou a prostorem pro jednotlivé postavy zkušeně vybalancovanou rodinnou vztahovku, která dokáže díky parádním hrátkám s flashforwardy přijít s nejedním překvapením a jindy naopak celý díl zaonačit jako ten nejobyčejnější sedánek starých známých. Kdybych neměl pocit, že se tvůrci sami zbytečně zdržují flashbacky skrz celé epizody (což po takové době už místy postrádá smysl), krotil bych maximální nadšení jen velmi těžko. 4. série - 90% - Příjemně stabilizované na nejzazší hraně rodinného dramatu právě tak, abych dostatečně často slzel a zatínal pěsti, ale abych zároveň dokázal ocenit, že se do oblasti soap zapadá čím dál hlouběji. Já jsem za to rád, protože to v praxi znamená o to méně speciálních epizod, ale když už takové přijdou, mají svoje místo dostatečně ospravedlněné (viz Randallova dokonale využitá After the Fire). Kdyby se tvůrci nebáli nechat s velkou slávou vítané nové postavy v ději o něco déle a hromadně s nimi nešeredili, cílili by tentokrát snad úplně nejvýš. I tak ale s radostí jásám nad dosud nejlepší sezónou, která zůstává jedním z posledních úkazů dnešní streamům čím dál nakloněnější doby a nutí mě napjatě hledat týden co týden novou epizodu. 5. série - 90% - Neopakovatelný úkaz čistočistě rodinného seriálu, který vzdělává, poňouká a radí už úplně ve všech oblastech včetně stokrát přemletých covidových témat - a přesto neotravuje, neunavuje a téměř výhradně baví. Dost možná nejlepší sezóna, která mě má v každé pointě či překvapivém nakročení do budoucnosti dokonale omotaného kolem prstu, aby mi právě těmi odhaleními lámala srdce. Justin Hartley byl sympaťák vždycky, ale způsob, jakým se vedle oceňovanějších kolegů "vyhrál" k dokonalosti, mi opakovaně bere dech. 6. série - 85% - Splněné přání všech tvůrců. Finální osudy postav, leckde načrtnuté nebo odvážně prozrazené už několik sezón nazad, konečně docházejí posledních point, seriál je prodloužen na dostatek let dopředu přesně tak, aby se daly plánovat drobky do obrazů z budoucnosti včetně falešných stop. Až se nechce věřit, že všechno do sebe zaklaplo, že ty správné momenty mě dojaly k slzám, ať už šťastným nebo truchlivým. Sázek na jistotu bylo dost, proto ve výsledku relativně střídmé hodnocení, ale naopak finále je překvapivě civilní a poněkud nepřekvapivé, tedy opak všeho, co divák mohl čekat. A taková epizoda The Night Before the Wedding plnila přání, o kterých jsem nevěděl, že je vůbec můžu mít. Konec This Is Us může znamenat další kapitolu v předělu amerických seriálů, kdy se jedná o dost možná poslední kousek, který diváci milují a zároveň sbírá nominace na Emmy, aniž by musel být vysílán na streamu nebo na kabelové televizi. Rád bych se pletl, protože starým pořádkům odvykám jen nerad, podobně jako ústřední rodinka, která bude s kloboukem Poutníka Ricka a videokazetou Policejní akademie 3 slavit nejspíš ještě za sto let. () (méně) (více)