Režie:
David Robert MitchellScénář:
David Robert MitchellKamera:
Mike GioulakisHudba:
Rich VreelandHrají:
Andrew Garfield, Riley Keough, Grace Van Patten, Riki Lindhome, Jimmi Simpson, Zosia Mamet, Bobbi Salvör Menuez, David Yow, Callie Hernandez (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Po znamenitém metahororu Neutečeš se osobitý režisér David Robert Mitchell vydal na halucinogenní výlet po Los Angeles: jeho meandrující neo-noir Záhada Silver Lake se točí kolem třiatřicetiletého Sama, který se po zmizení své mysteriózní sousedky Sarah pouští do surreálného pátrání, aby dekódoval tajemství, skandály a konspirace ukrývající se v hlubinách Města andělů. Hypnotický a zábavný thriller bezmála lynchovského ražení je poháněn stejně tak ústřední obsedantní figurou, jako vytříbeným soundtrackem, dějovými serpentinami a nesčetnými popkulturními referencemi, jež dohromady skládají jakousi tajnou historii L.A. Film, který je zároveň subversivní hříčkou i netradiční poctou éře klasického Hollywoodu. (Film Europe)
(více)Recenze (206)
Hitchcockem posedlá, filmařsky staromilská pouť skrz temná zákoutí, tajemství, mythologii a magii Los Angeles. ()
I den po vidění se to v hlavě trochu převaluje, ale s vědomím, že druhou projekci už spíš ne. ()
Druhý Lynch se nekoná, tendle film nedává absolutně žádný smysl. ()
Ze začátku skvěle nastavená atmosféra a postavy. Postupně se ovšem celý příběh prapodivně rozplizne, bortí a je až nesnesitelně přeplácaný motivy a těžkými myšlenkami. Na konci pak nezbyde nic jiného, než nefungující pomíchaná kaše. Škoda. Vypadalo to tak nadějně. Alespoň vás baví Silver Lake sledovat. ()
David Lynch, Alfred Hitchcock a David Robert Mitchell přijdou do baru a... chrrrrrrrr. ()
Zvláštně atmosférický neo-noir, který nápaditě připomíná Davida Lynche nebo Nicholase Refna. Hypnotický styl s několika hodně eRkovými „what the fuck“ momenty je chvílemi na hranici cringe, David Robert Mitchell má ovšem pozoruhodnou schopnost tuhle hranu se ctí ustát. Scénář chrlí jeden popkulturní odkaz za druhým a do jisté míry se v tom šifrování všech referencí na díla jiných autorů může divák dobře ztotožnit s ústřední postavou, která se také potýká se všemi možnými šiframi a skrytými významy. Film, který buď zahodíte nebo budete fascinováni. ()
Halucinační neo-noir, který si střílí z diváků vyžívajících se v řešení neřešitelných filmových hlavolamů, z konspiračních teorií a z internetové generace, nezdravě posedlé popkulturou. Nakolik si ho budete užívat, nebo se u něj nudit, to záleží na tom, jak moc přistoupíte na jeho absurdní logiku. Ta připomíná logiku starých videoherních adventur z 80. a 90. let, ve kterých jste coby hráči prozkoumávali různé lokace, v nichž jste sbírali nejrůznější předměty a museli jste přijít na to, jakým způsobem je zkombinovat, abyste pokročili dál. Způsob, jakým jste je kombinovali, byl často nelogický, což vás dohánělo k šílenství a k obsedantnímu nutkání neustále kombinovat všechno se vším („je tenhle starý časopis obyčejný časopis, nebo se dá použít k něčemu důležitému?“). Ale nedali jste si pokoj, dokud jste nepřišli např. na to, že když podrbete sochu Jamese Deana, tak se vám zjeví král bezdomovců, který vás zavede do tajemného podzemí. Stejně tak je na tom hlavní hrdina Záhady Silver Lake, kterého pátrání po zmizelé sousedce přivede k rozkrývání popkulturní superkonspirace za oponou malebného Los Angeles. Poté, co začne objevovat kódované stopy všude kolem sebe (v reklamách, písničkách a filmech), nedokáže se ubránit pocitu, že všechno je se vším propojené. Režisér Mitchell výše zmíněnou absurdní logikou záměrně frustruje své diváky, ale dokáže je za to odměnit pohlcující atmosféru a zábavnou hrou s diváckým očekáváním a žánrovými konvencemi. ()
Legrace musí být. ()
Co jsem si odnesla z tohoto filmu: Garfield hrozně divně běhá. ()
Strašně zvláštní počin, jehož extrémně rozlišná hodnocení hovoří o všem. Je z něj znát, že David Robert Mitchell má nakoukáno hrozně moc filmů a chce jim vzdát poctu. Od začátku uvádí diváka v nejistotu ohledně děje a moc toho neodkrývá, místo toho se soustředí na mnoho odkazů, symbolů a nejspíš i citací z některých klasických hollywoodských filmů. Jeho silná stránka spočívá v režii, protože atmosféra určitého tajemna a konspirace funguje výborně a stejně tak uchvacující jsou kamera, hudební doprovod a některé scény, které jsou aranžovány a natočeny tak, že jsou silně ironické, zároveň ale mají svůj skrytý význam. Slabiny pak jsou v Mitchellovi jako scenáristovi, protože publiku nijak nepomáhá a vzhledem ke zbytečně roztažené stopáži se mu děj rozmělňuje, je v něm spousta nepodstatných odboček a mnohdy se v něm vlastně ani nic neděje a scény jsou o pocitech, atmosféře a jejich precizním zachycení. Andrew Garfield je v hlavní roli velmi dobrý, leč někdy je převálcován autorem a stává se nevýrazným, ostatní už mají spíše epizodní roličky, v nichž nemají šanci toho moc předvést. Under the Silver Lake je vskutku osobitý snímek, který má spousty chyb, je velmi těžko interpretovatelný a potřeboval by lepší a svižnější tempo, jednoznačné odstřelení si ale úplně nezaslouží, protože je ve výsledku dost sympatický svou jinakostí. 70 % ()
Atmosféra a stylizace je super, ale zábavnost filmu postupně vybledává s přehnanou stopáží. Styl příběhu i konec až moc připomíná různé (povedenější) mysteriózní filmy od Mulholland Drive po Big Lebowskiho, ale zklamání připomíná spíš propadák Southland Tales. Kdyby nebylo vytříbeného vizuálu a tradičně charizmatické Riley Keough, tak bych snad dal jen dvě hvězdy. ()
Ve zdejší anotaci a komentářích je tento film přirovnáván k tvorbě Davida Lynche. Toto přirovnání má ovšem celkem podstatný háček v tom, že Mitchell - pokud jde o kvalitu - Lynchovi nesahá ani po kotníky. Mitchell je jako tvůrce ve vztahu k Lynchovi spíš jakési pubertální nedochůdče, které ještě nevyrostlo ze své intelektuální pózy. Chtít totiž odhalit vyprázdněnost něčeho tím, že o tom natočím stejně nic neříkající a prázdný film, a zamaskovat to všemožnými kulturními odkazy a narážkami na jiná díla, aby se nad tím v posledku ukájel kdejaký akademický učenec tím, že v tom bude zkoumat všelijaké skryté významy, kontextualizace a podobné píčoviny, je zřejmě vcelku klíčový fenomén dnešní doby, s nímž skutečně nechci mít nic společného. A ještě ke všemu to trvá přes dvě hodiny... ()
Subversivní postsurreálno aneb lynchovsky halucinogení post-noir trip a navrch neo meta beta teta a strejda. Však on už vám verbal ty intelektuální onanie vymlátí z hlavy, vy šulíni! :))) ()
(haluz x 2) + (WTF? x 3) = Under silver lake. Svým způsobem fascinující kousek, který je natolik ujetý a divný, že nutí diváka pozorně koukat celou dobu už jen proto že doufá, že alespoň něco pochopí a na nějakou otázku dostane odpověď...a nedostane.Tedy rozhodně nedostane odpověď na všechny otázky, kterých v průběhu sledování nepřichází zrovna málo. Sám jsem minimálně 2-3 věci, které prochází celým filmem vůbec nepobral. Už Get Out bylo zvláštní,ale tady to je nová dimenze...60% ()
Já začínám mít dojem, že mi asi buď slušně mr*á v palici, nebo chápu nepochopitelný filmy. Aspoň teda mám ten dojem, že jsem to pochopil a čím víc nad tím přemýšlím, tím větší mám pocit, že Mitchell si z nás dělal prdel v mnoha znacích a vysvětlení je celkem jednoduché, akorát skryté a zaobalené do spousty WTF věcí. Tak ok, já to tady napíšu, jestli se mnou budete souhlasit nebo ne je čistě na vás. JAK JSEM FILM POCHOPIL JÁ: V podstatě se jedná o podobenství vyprávějící o bloudění člověka světem, který hledá prostě lepší možnost k žití. Svět je krutý, ale film vidíme z pohledu hlavního hrdiny, který má pořád to až pubertální vidění světa, sám nikde nemaká a asi z posledních peněz dožívá ve svém bytečku, který mu zanedlouho seberou. Jeho putování plné skrytých záhad by měli vést k nalezení ztracené zvláštní (a zjevně bohaté) sousedky a velkému tajemství skrytého před celým světem. Hlavnímu hrdinovi se to taky podaří, jenže se dozvídá, že celé to tajemství má být tou nejlepší možnou verzí života na Zemi, jaký může být. Kdo by to nechtěl? Jaké zklamání, že ti, kterým se to "poštěstí" v podstatě jedou v drogách. Zdrceně se vrací zpátky domů, má depku, jelikož dnes večer přijde o byt, ale nakonec zajde za svojí jinou sousedkou, která má doma papouška. Její únik před světem. A pro Sama by to mohla být ona. Všechen ten sex, párty, popkultura, chlast, to je únik před světem ostatních lidí. Velké množství znaků je zde podle mě jen na poctu Davidu Lynchovi - veverka nic neznamená, Skladatel nic neznamená a v ději se asi ani nestal, mrtvoly zvířat možná taky mají ukazovat krutost světa, všichni se tu chovají divně, taky na poctu Davida Lynche, kde taky máte divné postavy, ale všechny znaky jsou hlavně využity pro vytvoření atmosféry (a jo, funguje to) a naprosté zmatení diváka, aby prostě neodhalil pointu. Jako u Davida Lynche, akorát on to má promyšlené a má to i mysteriózní děj, tohle je prostě podobenství o jednoduchém tématu KONEC VYSVĚTLENÍ. Tak fajn, a teď se mi kdyžtak ozvěte, jestli to tak mohlo být, nebo jsem se jenom ze zoufalství jsem se snažil najít děj. Jinak, ten film se mi docela líbil, kupodivu mě ani moc nenudil, akorát dějových chyb tam je až až a možná měl Mitchell použít míň mystických znaků, protože takhle mu to nikdo nepobere. Hodnocení mezi 3-4*, ještě si to rozmyslím. Nakonec dávám lepší 3*, jelikož je vidět, že se ten film Mitchellovi podlomil pod rukama, myšlenka skoro zapadla a dost věcí i znaků se mu povedlo pokazit. Prostě ne každý má na to být Lynch no.2 ()
Aha tak uz chapem mnohe 4 a 5 hviezdickove hodnotenia. Garfield ukazal holou prdel, takze tak. No ja panske zadky nepovazujem za pritazlive, ne, ne. Film je to nudny, prilis sa inspiruje Lynchom, ba co je horsie, aj takymi svinstvali ako Holy Motors 2012. Strasne to chce byt artove, mne sa zda, ze reziser David Robert Mitchell /Neuteces 2014/ sa prilis hra na Felliniho, Bergmana, Antonioniho pripadne Kurosawu a dalsich filmarskych velikanov. A nema na nich, nema ich talent a ani dostatok reziserskych skusenosti. Ako vsetci dobre vieme, hranica medzi namakanym, dobre natocenym artovym filmom a ufonskou picovinou pre vystudovane filmove teoretiky- elitari je neostra a len priblizna. 20 % ()
Hrať sa na Lyncha, odkazovať na Hitcha a prepchať 2,5h minutáž kvantom popkultúry na dobrý film nestačí. Mitchell si naložil priveľké sústo.... Zo škatuľky novodobého L.A noiru rozhodne do budúcna radšej siahnem po starom dobrom Big Lebowskom (ako inteligentnej satire), tínedžerskom Bricku (originálnom noiri zo strednej školy) či Skrytej vade (ako sofistikovanej pocte mestu a dobe). Trojicu spája to, čo Silver Lakeu citeľne chýba – fungujúci scenár. ()
Režisér, který mi v roce 2014 připravil ten nejlepší hororový zážitek, má nový mysteriózní krimi thriller? Tak to bude určitě pecka! Jo...pecka to byla, ale pěkně hnusná a zákeřná pecka, přímo do mýho mozku. Under the Silver Lake jsem chtěla fakt upřímně milovat a mít další filmový orgasmus, tentokrát z jiného žánru. Ten, kdo tu měl ale tvůrčí orgasmus je právě Robert David Mitchell, který vzal veškeré své hluboké, podvědomé lynchovské spermie a vystříkal je na příběh dlouhý 140 minut o krajně nesympatickém hrdinovi, který se po záhadném zmizení své sousedky vydává na podivnou cestu propěchovanou nejrůznějšími záhadami Hollywoodu. Zní to jednodušše, ale to je to jediné, co tenhle příběh není. Váš mozek bude při této osvěžující stopáži doslova znásilněn a hlavně hnusně odhozen do škarpy. Je pro mě strašně těžké najít zpětně nějaká slova, kterými bych tento kousek popsala, protože, ač je to bolestivé, tohle se musí zažít. Mitchell prostě chce, abychom se ptali proč. No má to mít. Zcela jistě mluvím za většinu, když řeknu, že skoro žádné odpovědi jsme nedostali, závěry si můžeme jen domýšlet. Marně se snažím nacházet nějaké souvislejší spojitosti, v podstatě mi je nejasná i ta vyprávěcí forma. Symbolismus? Surrealismus? Snění? Californication? Satira? Bohužel jsem v tom nenašla žádný jasný vzorec ani řád a ve finále jsem vycházela ze sálu naprosto vyflusaná po tom všem snažení dát si věci nějak dohromady. Přesto, že Mitchell se snaží zvládat humornou stránku filmu profesionálně a neotřele, pořád to na mě působí tak nějak slizce. A stejně tak, jako má můj komentář nulovou výpovědní hodnotu, má i Under the Silver Lake nulovou toleranci k divákovi. Ale aspoň něco u mě vyhrál. První místo v kategorii nejdivnější filmový zážitek za rok 2018. ()
Strčiť do filmu viackrát prdel spider-mana neznamená, že je film kvalitnejší. Robiť z príbehu zbytočný bizár, tiež neznamená zaručený úspech. A koniec koncov, podobných filmov o skrachovanom chlapovi je toľko, a s podobným námetom, že to už nie je zaujímavé. Aj tak dávam na povedomie scénu (spoileris) s rozbitým vajcom v hube malého pangharta. ()
Když tak nad tím přemýšlím, musím se přiznat, že vlastně ani nevím, o jakou záhadu šlo. A popravdě řečeno, je mi to úplně jedno, protože mě někde v půli filmu absolutně přestalo zajímat, co tím vším chtěl „básník” říct. Ucházející atmosféra a obstojný soundtrack tuhle bezduchou a chvílemi až neuvěřitelně povrchní slátaninu opravdu nezachrání. K Lynchově tvorbě to má sakra daleko. (40%) ()
Reklama