Režie:
Woody AllenScénář:
Woody AllenKamera:
Carlo Di PalmaHrají:
Woody Allen, Mira Sorvino, Helena Bonham Carter, F. Murray Abraham, Olympia Dukakis, David Ogden Stiers, Claire Bloom, Rosemary Murphy, Peter Weller (více)Obsahy(2)
Neúnavný glosátor života newyorských intelektuálů Woody Allen pokračuje ve své oblíbené tématice i ve snímku Mocná Afrodíté. V centru jeho pozornosti jsou znovu partnerské vztahy. Sportovní novinář Lenny Weinrib (Woody Allen) a jeho o hodně mladší manželka Amanda (Helena Bonham Carterová) se odhodlají adoptovat dítě, neboť žena prohlašuje, že nemá čas na to, aby byla těhotná (pracuje v umělecké galerii a chce se osamostatnit). Když je adoptivnímu chlapci pět let, Lenny neodolá pokušení vyhledat jeho skutečnou matku. S hrůzou zjišťuje, že je jí dobrosrdečná prostitutka a příležitostná pornoherečka Linda (Mira Sorvinová), a rozhodne se ji přivést na správnou životní cestu. Sám se však dostává do těžké manželské krize.
Na rozdíl od některých svých předešlých děl (např. Manželé a manželky) se Woody Allen věnuje rozboru citových vazeb v nezakrytě komediální rovině a vede své postavy k všeobecnému závěrečnému smíření. Skvěle napsané dialogy (scénář byl nominován na Oscara), pečlivě vybraný hudební doprovod a přesné herecké obsazení jsou hlavními dominantami filmu. Jistým ozvláštněním je použití starořeckého chóru (v němž se objevuje řada známých herců, např. F. Murray Abraham, David Ogden Stiers, Olympia Dukakisová nebo Jack Warden), který v přírodním amfiteátru (jeho scény byly natočeny v italské Taormině) komentuje hrdinův osud a varuje ho (většinou marně) před možnými komplikacemi. (Česká televize)
(více)Recenze (117)
Obvyklý Woody Allen, snad jen tentokrát trochu méně neurotický, výborná Helena Bonham Carter v roli protivné manželky a především půvabná Mira Sorvino v roli prostitutky, kterou se Woody snaží přivést na správnou cestu. Dohromady to dává přitažlivý milý film, ke kterému se můžu stále vracet. Originální využití antického chóru, který komunikuje s režisérem. Celkový dojem: 80 %. ()
„Achilles only had an Achilles heel, I have an entire Achilles body..“ Zatímco křehkého pana Higginse sžírají zvědavost a obavy o použitý genetický materiál, Lízá Doolittleová se s jeho pomocí přesvědčí, že hloupý člověk nemusí nutně žít hloupý život. Teda, musí se do toho nakonec vložit i Deux ex helikoptéra.. Allen opět hledá inspiraci v klasice dramatu, motor konverzačního humoru pomalu roztáčí do vyšších obrátek a vše ozvláštňuje glosujícím řeckým sborem. Zatímco Mira Sorvino byla stejně roztomilá jako sošky Mexičanů se ztopořeným kaktusem, u Woodyho líbacích a milostných scén mi připadalo, že slyším „Akce!“ i „Stop!“ Naštěstí má to Achillovo tělo na plátně jinou parketu než milovníka.. ()
V maličkostiach je krása a tých maličkosti v tomto filme bolo veľa a tak krásne podaných. Prvá Konverzácia Lennyho vs. Prostitútkou bola náramne vtipná, trefná i roztomilá. Každý jeden dialóg mal určitú dávku ľahkosť i irónie. Toto Wodymu ide, ale takto dokonalá dialógová scéna je i u takéhoto experta ojedinelá. Ale tu bola a hned u mna vyvolala len tie najlepšie pocity a Mila Sorvino bola, no zlatíčko, či jej nádherný bytík s eroticky ladeným interiérom alebo jej parádny výkon, čo by prostitútka koketuje zo svojim klientom, veril som jej, bravúrny výkon. Začiatok mi až tak nesadol, tie teáterné vystúpenia sa mi tam zdali trocha rušivé, ale ako film plynul, tak som si na ne zvykol a boli plnohodnotnou súčasťou filmu. Scéna, kde sa Allen rozprava s "preludom" a keď Allen telefonuje, tak si vypýta od "preludu" pero a on mu ho podá i s papierom. Je to jednoduchá scéna, ale parádne hravá. Bolo mi poradené, aby som do tohoto filmu nešiel, lebo by mi nemusel sadnúť. Lenže ja som tvor zvedavý a tak, že vyskúšam, no a nebanujem, práve naopak, neskutočne som sa bavil. A hlavne ma bavila tá hravosť a nápaditosť, za čo film posúvam na prvú priečku Woodyho filmov, ktoré som zatial videl. ()
No, tak v každém případě se patří smeknout před výkonem Miry Sorvino, i když jsem z ní měl pocit, že jen o trochu přepálila a vypipkovala (ne vypilovala ani vypiplala) o pár let starší kreaci Marisy Tomei (taky shodou okolností Oscarovou). A bavily mě rádoby antickodivadelní vsuvky, stejně jako promluvy chóru k Lennymu. A jsem vděčný za to, že jsem mohl vidět ani ne třicetiletou Helenu Bonham Carter v první roli, ve které by mě přiměla ji nesnášet. Ale tak jako mi třeba všechny nápady v Annie Hallové přišly kouzelné, a jak si mě získaly vedlejší role v Půlnoci V Paříži, tady to na mě vůbec nezafungovalo, a na rozdíl od jiných mi na "úžasně vtipných dialozích" jako "Nebojíš se, že tě zákazník sváže a zabije?" - "Ne, platí mi vždycky předem." nepřišlo vtipné vůbec nic. Nejvíc mě tak asi pobavila představa Robocopa jako majitele galerie moderního umění:) Zkrátka je mi líto, ale tohle už nikdy... 60% ()
Na hranici tří a čtyř hvězd. Celý ten nápad s chórem a stylizováním do řecké tragédie se vším všudy (včetně deus ex machina) mi dlouho neseděl, ale nakonec jsem si na něj zvyknul. Allenovský stereotyp mi vadí méně, než jsem čekal. Přestože jeho devadesádkovou tvorbu hodnotím zatím docela kladně, nějak mi ale nesedí. ()
Galerie (25)
Zajímavosti (11)
- Woody Allen soutěžil o cenu WGA, kterou uděluje spolek amerických spisovatelů v kategorii nejlepší scénář. (Terva)
- Wiidy Allen získal cenu Butaca v kategorii nejlepší filmové umění. (Terva)
- Juliet Taylor soutěžila o cenu Artois, kterou uděluje Casting Society of America v kategorii nejlepší casting. (Terva)
Reklama