Režie:
Jim JarmuschScénář:
Jim JarmuschKamera:
Robby MüllerHudba:
John LurieHrají:
Tom Waits, John Lurie, Roberto Benigni, Nicoletta Braschi, Ellen Barkin, Richard Boes, Pruitt Taylor Vince, Joy N. Houck Jr., Rockets Redglare (více)Obsahy(2)
Ve vězeňské cele se díky nečekaným okolnostem setkávají nezaměstnaný dýdžej Zack, příležitostný pasák Jack a excentricky popletený italský turista Roberto. Zack a Jack nemají žádné iluze, noc za mřížemi pro ně zůstává potvrzením toho, že život za moc nestojí. Nejvíce jim vadí jejich podivínský spoluvězeň. Roberto mluví lámanou angličtinou, a tak mu příliš nerozumějí. Ještě méně chápou jeho nekonečný optimismus, živený vírou v americký sen. Jejich spoluvězeň je dráždí do chvíle, kdy oba pochopí, že má plán, jak z věznice uniknout... Režisér Jim Jarmusch vzdává osobitou poctu vězeňským filmům a žánru noir, proto poučeně, s obdivem, paroduje konvence klasických kriminálních příběhů a jejich hrdinů. Hořko-směšný až absurdní příběh se odehrává v Louisianě, kdesi v okolí New Orleansu. Jeho důležitou součástí je „pomalu jdoucí" černobílá kamera Robbyho Mullera, stejně jako hudba Johna Lurieho a písně Toma Waitse. (Česká televize)
(více)Recenze (183)
Hlavné postavy sú presne také, aké sa dali od Jarmuscha čakať. Vo väzenskej cele sa stretnú nezamestnaný DJ, pasák a ukecaný taliansky turista s komickou angličtinou. Každá postava je tak trošku svojsky pošahaná, so svojským osudom...Spoločným je pre nich fakt, že každý sa aktuálne nachádza v dajakej podivnej životnej kríze, bez nádeje na lepší zajtrajšok. Film ma zo začiatku dosť nudil, energickým vstupom bol až príchod Benigniho na scénu. Celý príbeh je len o kvalite vzťahu troch ľudí a krížení ľudských osudov. ()
Nejsem nijak výrazně zklamán, ale čekal jsem určitě trochu víc. Mrtvý muž mi ukázal, jakým je Jarmusch osobitým režisérem, který má schopnost udělat ze svých filmů díky specifické a černobílé výpravě nesmírně opojný a nevídaný zážitek. Bohužel, zde byla ta působivá stylizace a hořkosladký příběh o soužití tří uprchlích vězňů narušována poněkud nevýrazným a jednotvárným zpracováním, které mě jednak neoslovilo, ale hlavně místy i trochu nudilo. Hodně to zachraňuje Benigni, jenž je se svou neodolatelnou angličtinou a rozdrbanou kšticí od první chvíle nepřehlédnutelný. Nemán proti tomu filmu nic, naopak má hezkou poetiku a snaží se podat zase jiný pohled na téma útěku z vězení, ale já v tomhle ohledu prostě dávám přednost těm "akčním scénám a velkolepým útěkům". U mě tak na 65% ()
Po příchodu Benigniho na scénu začne ta pravá zábava xD [Nákladové nádraží Žižkov] ()
Děj se jen tak líně hemzá; při útěku z vězení by všechno mělo logicky stát hlavně na napětí, ale u Jarmusche ne. Tady je to pohoda, úsměv a příběh o třech až čtyřech mírně nedovtipných lidech a o toleranci. ()
Tohle si může dovolit snad jen Jim Jarmusch. Na minimálním prostoru s minimem " akce " rozehrát " velký příběh " aniž by diváka NUDIL. Trošku netradiční příběh útěku z vězení tří " vyděděnců společnosti " , kteří se souhrou náhod ocitnou společně v jedné cele a po následném útěku jsme svědky jejich krátkého netradičního putování za svobodou. O samotný útěk tu rozhodně nejde. Jarmusch se zaměřil ( jak je u něj zvykem ) na vzájemné vztahy třech hlavních hrdinů. Vynikající herecké výkony tu předvádí jak Tom Waits jako nezaměstnaný DJ Zack, John Lurie jako pasák Jack, tak především Roberto Benigni jako ukecaný Ital. Jeho lámaná angličtina je k popukání a chvílema jsem se svíjel smíchy. Co musím dále vyzdvihnout to je brilantní pomalu plynoucí kamera R. Müllera a vše dotváří hudba Johna Lurieho s texty Toma Waitse. Kdo se naladí na pomalé tempo, rozhodně nebude zklamán! 4+1/2* p.s. děkuji, vodprejskni :o) ()
[6/10] (Black Snake, Grokenberger, Island) (Čb. /// Produkce: Alan Kleinberg, Tom Rothman, Jim Stark /// Scénář: Jim Jarmusch /// Kamera: Robby Müller /// Hudba: John Lurie, Tom Waits /// MFF v Cannes: Jim Jarmusch (Zlatá palma)) [1001 FILMŮ, KTERÉ MUSÍTE VIDĚT, NEŽ UMŘETE] ()
Keď Jarmush nezvláda, zachraňuje to Begnini. Keď ani on, začne nôtiť Tom Waits. Väčšinu času im to ale parádne ladí a musím skonštatovať, že -"som sa ani trochu nenudil pri filme Jima Jarmusha"- a to je čo povedať. Mrzí ma, že taký tandem, ako Jarmush a Begnini si to dali iba dvakrát a neskúsili nejakú poriadnu indie bláznivú komédiu. S tou nudou u Jarmushových filmov to že vraj znovu funguje, ale moje "hranice ovládania" sú obmedzené, tak radšej tomu budem iba veriť. ()
Príbeh tohto filmu veľmi podrobne a kvetnato zreprodukujete za pár sekúnd jednou vetou. Ale tú atmosféru, toho "ducha", ten esprit, tu "špinu" a náboj, ten treba vidieť a počuť. Milujem Jarmuscha - čo rozpráva a ako to rozpráva. ()
Na Jarmusche určitě dobré. Dialogy byly zajímavě napsané. Humor je založen na příjemném prznění angličtiny sympaťáka Roberta Benigniho. Celkově se film nese na vlně velice příjemné romantické atmosféry. Příběh o tom, jak dokáže osud spojit tři naprosto rozdílné lidi, mezi kterými se vyklube snad i cosi jako přátelství, nebyl určitě marný. Slabší tři kousky. ()
Zaujímavé, koľkých komentátorov film sklamal alebo sa u neho nudili a iba jeden z nich dal filmu dve hviezdičky. Mimo zákon je tretí film od Jarmuscha, ktorý som si pozrel a neprekvapil ma v žiadnom slova zmysle. Ocenil som zmysel pre obraz a hudbu, neocenil som kŕče spôsobujúcu vtipnú angličtinu Benigniho (to je ale môj problém) a nezdieľam ani slabosť Jarmuscha pre tohto herca, ktorý mi pripomína taliansky ukecanú mutáciu Pierra Richarda. A keďže tri hviezdičky dokážu absorbovať všetko, čo ma nenadchne, ale ani nenaštve, patria aj tomuto filmu. ()
Teda. Posadit do jedné cely neustále spícího pasáka Johna Lurieho, dj Toma Waitse, kterého opustila holka a extrovertního upovídaného Roberta Benigniho, který umí anglicky jen základy, to už samo o sobě slibuje zábavu. A Jim Jarmusch sliby plní. Celou dobu jsem se bavil, ať už díky nemotornému Benignimu nebo flegmatismu Waitse a Lurieho. Každý záběr je o ničem a zároveň o všem, Jarmusch dokáže i ty nejobyčejnější věci podat zajímavě. Miluju herecké umění Johna Lurieho a strašně rád bych ho viděl v roli nějakého moderního gangstera, protože mám pocit, že se na to hodí. Nic víc k tomu není co říct, komu se líbil předchozí Stranger than paradise, bude při sledování Down by law v sedmém nebi. 95%. ()
Mimo zákona a pre mňa aj trocha mimo misu. Čiernobiele spracovanie som ešte prežil, to na väzňov v pruhovanom stačí. Na mňa ale trochu pomalé, naťahované, bez tempa, zrýchlilo sa to len na úteku, ale to bola menšia časť stopáže. Jarmuschov humor mi nesedí, toto nie je komédia, na ktorej sa ja zasmejem. ()
Klidně bych se na Down by Law díval 5 hodin a pak řekl:"Hej, proč jste to, sakra, vypnuli?" Pak bych šel v extrémně dobré náladě do práce, vrátil bych se domů a dal si to celé znova, ale přes prostěradlo a promítačku. Večer bych si nalil víno, pustil Toma Waitse a připadal si jako v kulturním ráji. Nakonec bych si Jarmusche přidal do oblíbených režisérů. Jednak proto, že cokoliv jsem od něj viděl bylo osobité a samozřejmě výborné a jednak proto, že tak to má být. Perfektní v úplně každé částici. ()
Útek z väzenia na jarmuschovský spôsob tak, ako sme ho doposiaľ azda ešte vôbec nevideli, pripomínajúci mi klasické spracovanie v podobe Jazdy na tigrovi. • Krásna fotogenická čiernobiela vizuálna stránka a autentický vulgárny slovník, tomu čoraz viac pridávali i na realistickosti, a to vskutku ďalej ani nehovoriac o naprosto vydarenom obsadení, o čo som sa mohol následne kvalitne oprieť v samotnej nadväznosti na močiarové prostredie, kam v podstate situoval príslušný príbeh práve tento nezávislý autor, ako východiskové riešenie nadchádzajúcej situácie; a mimochodom, na ktorého tituloch začínam byť i čoraz viacej závislým, keďže sa mi znovu úplne presne trafil do noty, pričom nebyť možno zopár nelogickostí v rámci naratívnej štruktúry, rozhodne by som išiel s výsledným hodnotením až kamsi na maximum, nakoľko dané dielo malo na to zväčša svoje predpoklady. ()
Černobílý, minimalistický, černohumorný. Prostě Jarmusch. ()
Tak, a je po panice, že ještě nemám zhlédnuto všech 1001 filmů, které musím vidět, než zemřu... Za předpokladu, že nejlepší pecky už mám za sebou a zbytek tvoří experimentální polomlčenlivé arty, myslím, že můžu s klidem zavřít oči. ()
Vodprejskni. – Děkuji, vodprejskni i vám. Pěknej snímek o tom, jak život člověka ovlivní jeho pohled na svět. Místy mě popadaly záchvaty smíchu (třeba při skandování ve vězení – I scream, you scream, we scream for ice cream! – a vůbec u Benigniho geniálních hlášek) a pak Jim přejde do depresivní ponuré bažiny a mě to vůbec nepřijde divný. Mimochodem Nicoletta Braschi zahrála zamilovanou naprosto dokonale. Začátek před nástupem trestu je ale na Jarmushe slabší, když víme co se bude dít a jen čekáme, jak se to stane. Regulujte psy! ()
Jarmuschovo černobílé snímky mají velkou schopnost tvořit atmosféru, která pak diváka pohltí a je vlastně vcelku jedno, co se potom ve filmu děje. Nebýt první půlhodiny, jdu na 5 hvězd, protože od první minuty ve vězení je trio Waits, Lurie, Benigni naprosto parádní. Samostatná je pak vizuální stránka, která mi přijde téměř dokonalá. Skvělý film. Dobře, kašlu na první půlhodinu a jdu na 5. 9/10 ()
NEODOLATELNÉ, Benigni těžko překoná tuto roli, v tomto vězeňském filmu je všechno co v klasických vezeňských filmech neuvidíte a naopak. Jde spíše o jakousi podivnou pohádku s koncem jak se patří. Film využívá chytré zkratky, kdy vězni prostě utečou a divák se nedozví jak. Skvělá hudba Toma Waitse. ()
Menšia ilúzia. ()
Reklama