Režie:
Vojtěch JasnýScénář:
Vojtěch JasnýKamera:
Jaroslav KučeraHudba:
Svatopluk HavelkaHrají:
Vlastimil Brodský, Radoslav Brzobohatý, Vladimír Menšík, Waldemar Matuška, Drahomíra Hofmanová, Pavel Pavlovský, Václav Babka, Josef Hlinomaz (více)VOD (5)
Obsahy(1)
Životní osudy sedmi přátel z jihomoravské vesnice v poválečném období. Mimořádný film scenáristy a režiséra Vojtěcha Jasného, oceněný mj. na MFF v Cannes. Dnes už legendární film režiséra Vojtěcha Jasného začíná v jedné malebné moravské vesnici v květnu 1945. Sedlák František, varhaník Očenáš, „kradák" Pyřk a další kumpáni tady prožívají nejkrásnější dny svého života. Večer se scházejí v hospodě U Vola při vínku a muzice, kde má prim bezstarostný muzikant a piják Zášinek. Přichází však únor 1948. Vesnice se rozděluje na dva nesmiřitelné tábory a poklidné časy kamarádských rodáků končí... Režisér Vojtěch Jasný sbíral materiál pro Rodáky od roku 1946. Spolu s Kachyňovou a Procházkovou Nocí nevěsty přinesl pravdivé svědectví o poválečných osudech vesnice, především o dramatickém přelomu padesátých let. Je to jeden z nejkrásnějších a nejhlubších filmů v celé historii naší kinematografie. Mnoho let byl pečlivě ukryt v trezoru, ale přesto mezi lidmi koloval na stovkách videokazet. Není to pouhé popisné vyprávění, ale básnické převyprávění dramatických lidských osudů, které se dostaly do konfliktu s mocí, násilím a krutostí. Vojtěch Jasný ve filmu, který mu mimo jiné přinesl cenu za režii z MFF v Cannes 1968, poskytl mimořádnou příležitost plejádě našich hereckých osobností a nabídl životní roli především Radoslavu Brzobohatému. (Česká televize)
(více)Recenze (586)
Přestože film „Až přijde kocour“ je také výborný, troufám si „Všechny dobré rodáky“ označit za nejlepší Jasného Film. Zároveň je to také suverénně nejsilnější film o poválečné kolektivizaci. S tím vším je ovšem třeba spojit jedno podstatné "ale". Vojtěch Jasný je totiž ryzí lyrik, což je také na mnoha místech filmu znát. Na jedné straně jsou tu úžasné, snivé pasáže, nádherné, takřka dokumentární záběry rázovitých lidiček a na druhé straně silný epický příběh. Jasný zjevně točil s tím, že obě protichůdné složky se na plátně tak nějak poskládají a vytvoří celistvý obraz. Ne, že by se mu to nepodařilo, ovšem osobně bych přivítal větší epičnost a syrovost. Nejen, že byla kolektivizace ještě o poznání zrůdnější než je ve filmu líčeno, ale především se nemohu ubránit dojmu, že všechny ty poeticky natočené scény křepčících masopustních figur, podnapilých vesničanů vrávorajících ranní vesnicí, dokonce i neradostná smrt Jožky Pyřka uprostřed záplavy odkudsi nafoukaného peří, zmíněnou epickou linku oslabují. Vyslovený omyl je pak, po mém soudu, doslova "pohádkově" působící komentář Martina Růžka. Větší syrovosti a autenticitě by určitě přispěl i kontaktní zvuk. Zvláště v úvodní scéně zpívajícího pěveckého sboru je postsynchron nepadnoucí zpěvákům do úst velmi dobře patrný. Stačí přitom srovnat s filmy Miloše Formana z téže doby. Jejich epický náboj je, ač jde ve srovnání s "Rodáky" většinou o zcela marginální tragédie, podstatně větší. Naopak vysoce ocenit je nutné herecké výkony. Nejen skvělý Jaroslav Brzobohatý, Věra Galatíková, Vlastimil Brodský či Vladimír Menšík, ale i jindy dosti prkenný Waldemar Matuška hrají naprosto přesvědčivě. Je znát, že Vojtěch Jasný dokázal své herce skvěle vést a navíc perfektně znal venkovské reálie. Přesto bych jej určitě nechápal jako vyvrcholení "české nové vlny" a se superlativy bych poněkud šetřil. Ten film rozhodně má svá slabší místa a mohl být ještě lepší... Zajímavé komentáře: Lima, Isherwood, Shadwell, Exkvizitor ()
"Politika je sviňa!" ()
Osobně považuji toto veledílo za nejlepší český film všech dob! Noční můra všech bolševiků (společně s Kachyňovým Uchem a pod.). Po formální stránce dokonalé dílo (ta kamera!), herci hrají jako o život, většina z nich předvedla vrcholné herectví (pánové Brzobohatý, Menšík, ale třeba i pan Hlinomaz....). Povinná "četba" každého cinefila. ()
Naprostý vrchol nové vlny. Bezpáteřní Brodský, čestný Brzobohatý, chlapácký Matuška, vtipálek Menšík. Dokonalost. ()
Kolchoz sem, solchoz tam, družstvo, kam se podívám. Podepiš! ()
Dokonalý snímek, který má svou poetiku i po letech, pro rodilé Moraváky navíc kouzlo rodného kraje a pochopení pro jednání některých postav. ()
Mám z toho rozporuplné pocity, nevím jestli to bylo geniální nebo trochu nudné. Některé záběry geniální byly, to je bezesporu, například prokládání krásnými záběry přírody, ale když někoho zabili, to bylo strašné, co prováděli s kamerou. Další film, co říká, že Češi chlastaj prostě furt. Uvidíme až se to rozloží v hlavě. 65% ()
"Ty miř na hlavu, já do řiti, ta je menší." Film o němž jste hodně slyšeli, dle toho si udělali nějakou představu a nakonec zjistíte, že je úplně jiný. V podstatě povídkový film o osudech party kamarádů. Místy komický až na hranici grotesky, místy dost tragický. Trochu mi tam vadily ty zdlouvahé hudební a zpěvné scény. "Lepší odcházijó, enem my potvory ostáváme." ()
V reáliích jedné vesnice ukazuje film dobu kolektivizace zemědělství, kdy "létaly třísky" a lámaly se charaktery. Je fakt, že ve skutečnosti se komunisti často chovali jako ještě větší dobytek, než ukazuje film, ale člověk musí brát v potaz, že ani koncem 60. let nebylo možné říct všechno. I tak to v rámci normalizace bohatě stačilo na rychlou cestu do trezoru. Skvělé herecké výkony R. Brzobohatého (který si to pak u režimu žehlil záporákem v majoru Zemanovi) a V. Menšíka (ten si to pro změnu žehlil lehce nablblými silvestry s myslivci). ()
For ME 85% ()
I nejsilnější přátelský vztah může být zpřetrhán touhou po moci a majetku ostatních. Pod rouškou nesmyslné komunistické blbosti zvané "kolektivizace" jsou nepohodlní vyhnáni z domova a jejich majetek znárodňován ve vlastní prospěch, jiní se přizpůsobují, nepřizpůsobiví jsou zavírání nebo jinak likvidováni. Komunismus v praxi v nejsyrovější a nejbrutálnější podobě, systematicky podkopávající nejušlechtilejší lidské vlastnosti člověka. Film navrhuji pouštět pravidelně a zejména před volbami, aby si bolševičtí voliči uvědomili, jakým zvěrstvům hodlají dávat zelenou. ()
Skutečná perla československé kinematografie. Obraz české vesnice po roce 1945 v podání předních českých herců, s neuvěřitelně nádhernými záběry, nedostižnou poetikou a silným příběhem. Je to film, který by asi každý filmový fanoušek měl vidět, ale asi záleží na každém individuálně, kdy se na něj "cítí". Docela i věřím, že Jasný natočil šest hodin materiálu, který se pak asi těžce sestřihával. ()
Všichni dobří rodáci mě neuchvátili jen svými silnými příběhy, nepateticky uchopenými lidskými osudy, věrohodně zahranými a citlivě zasazenými do lokálních i národních dějin, ale i svým syntetickým pohledem, v němž se spojuje mnohotvárný folklór co životní sloh se slavenou lidskou prací co ryzí životní formou a s přírodou, tím nejzákladnějším životním prostředím. Historické okolnosti tento prapůvodní lad rozvíří a na neširokých, zato hlubokých, půdorysech lidských duší začne vzrůstat nový svět: někde se novostavby záhy propadají, ničíce nervstvo, schopné postřehnout všechny ty základní correspondances, jinde se rozrůstá vegetace a v krutosti neporozumění či zle-rozumění se obnovuje pravý ráj. Pokaždé mě uchvátí ty prosté záběry na to venkovské prostředí a jeho obyvatele, zvláště na tváře starců a stařenek. Cítím v tom všem takový klid, který je svou současnou pevností i plynutím až nebezpečný – a je právě tak i vnímán všemi těmi odpadlíky, kteří se zaštítěni ideologií a politickou mocí, brání tomu žít: žít v odvěkém řádu lásky, přírody a víry. Každý detail v tomto snímku promlouvá a svědčí: barvotiskové obrázky v posledku zdobící stěny opouštěného obydlí, prostota svátečních šatů oblékaných každou neděli na Mši svatou a mlčenlivě otevírané deštníky na tichém (ne však němém) protestním shromáždění, bdělost psa vnímajícího příchod pána, zpověď kajícníka… Groteskní prvky se mísí s tragickými, humor s pláčem, úžas s ustrnutím – ne aby zvěstovaly nevyzpytatelnost našich dnů nebo aby varovné poselství uzemnily, ale prostě proto, že v životě lidském není jednoho bez druhého… Prostý smích se prolíná s prostým pláčem již při narození dítěte a odkudsi zvenčí do nich zaléhá i opilý křik, řev motorů a směšná němota amplionů rozhlasu městského i nádražního. Rodíme se a umíráme vždy zároveň – a není to nadarmo, prozrazuje nám to, že cesta překračuje i ten horizont, který tak důvěrně neznáme. Herecké výkony nelze dostatečně vynachválit. Radoslav Brzobohatý ve své charakterní roli září i zapadající – jako sluníčko. Ovšem i ti ostatní, kladní i záporní – v podstatě jednostejní – jsou dokonale vykresleni – přímo i nepřímo. Asi nikoho nepřekvapí, že mě nejvíc oslovil Waldemar Matuška, Vladimír Menšík a Vlastimil Brodský. Nikdo z nich není kladný ani záporný hrdina, a možná že ani nejsou vůbec hrdinové, ale vycítil jsem v nich tu potřebnou vůli k boji, k povstání (v pravém smyslu toho slova, čili k tomu: povstat z něčeho polehlého a skutečně vzrůst, ať již jako hrdý plevel, nebo jako pšenice), a to mě zasáhlo. V neposlední řadě bych rád vyzdvihl i kameramana Jaroslava Kučeru. Takový dokonalý cit pro jednotlivost i celek, pro víření, v němž člověk celiství se svým světem, pro jemné uléhání do sebe sama i pro dravost, s níž se opojený i deprimovaný rozbíhá vstříc něčemu, co nanejvýš dokáže pojmenovat, ale čehož podstata mu uniká. Morava. ()
Byly doby různé a byly doby hrůzné - pravil Jan Werich. Je jisté, že dvacet roků samoty na nejmenované moravské vesnici, které sledujeme v tomto snímku, patří do kategorie dob hrůzných. Přesto film Všichni dobří rodáci nebyl zdaleka tak kritický jak by být mohl (neříkám, že zrovna musel) - také jistě vzhledem k době, ve které byl natočen. Stejně však zmizel v temných zákoutích trezoru, protože se těsně po svém dotočení ukázal bý ještě "neaktuálnějším" než se zdálo - aspoň spřátelené armády, které zrovna přišly zachránit věc socialismu, to tak viděly. Všichni dobří rodáci jsou filmem výtvarně překrásným, poetickým, s řadou životních hereckých výkonů. Vyzdvihnout jen jeden nelze, protože zde vlastně neexistuje hlavní role. Jde o kolektivní drama, a to drama prodchnuté vpravdě marquézovským fatalismem, drama lyricko-epické a nevšední. Rodáci rozhodně patří do zlatého fondu československé kinematografie. ()
Nejlepší český film z roku 1968. Zlatý klenot české kinematografie. Tady se odráží všechny charaktery našeho národa jako v naleštěném zrcadle. Nemilosrdná obžaloba kolektivizačních procesů 50.let, kdy Komunistický režim šel i přes mrtvoly. Mrazivý, zvolna gradující děj. Kameraman čaruje, herci hrají jako o život - Vladimír Menšík (jako Jožka Pyřk je nezapomenutelný) nebo Radoslav Brzobohatý (jako nezlomný sedlák) nebo Vlastimil Brodský (jako Otčenáš - Komunistický snílek). Závěrečné rozhřešení ve stylu "co bylo, to bylo" zanechává v divákovi pocit lítosti nad zmařenými životy a zničeným dílem několika generací sedláků. Reakce režimu po roce 1968 byla logická - přísně zakázaný, trezorový film. Víc takových filmů z padesátých let které ukáží zrůdnost Komunistického režimu. ()
Najkrajšia sága českej kinematografie. Jasne, že jasné, pán Jasný:-))) ()
Citlivě natočený opus znásilněným živnostníkům v 50.letech, který překvapivě nikoho velice neobviňuje a diváka citově nevydírá... Tomuto není moc co vytknout... S citem... 8,5/10 ()
...mohli všechno, neuměli nic a mysleli to s námi "dobře". Bezvýchodně smutná a nekompromisní trezorová poezie v Jasného lehce alegorické tragédii o svinstvu, které vnesly události vítězného února 48 do života obyvatel malého moravského města... "Podepiš!" ()
být celý film v duchu této geniální hospodské scény, tak střílím bez váhání za pět.. jenže já se dost nudil a celkově jsem vlastně dostal úplně něco jiného, než jsem očekával.. čekal jsem větší důraz na postavy, silnější atmosféru a rovněž výraznější závěr, který nevyšumí jen tak do ztracena.. tahle česká klasika mě spíš minula, bohužel... ()
"Však se nebojte !! My vám ještě ukážeme, jací jsme kabrňáci !!" Pozor !! Jede vlna !! Vojtěchu Jasnému to soudruzi pěkně vytmavili, a tak se jeden jen nestačí divit, jak se jim vlastně do toho trezoru Všichni tihle dobří rodáci vešli i s famózním Vladimírem Menšíkem, jakkoli tentokrát těžko kohokoli vyzdvihovat, zde v jedné ze svých nejskvostnějších rolí.. Cinefilní povinost.. ()
Reklama