Režie:
David LoweryScénář:
David LoweryKamera:
Andrew Droz PalermoHudba:
Daniel HartHrají:
Casey Affleck, Rooney Mara, Will Oldham, Augustine Frizzell, Liz Cardenas, Kesha, David Lowery, David Pink, Kenneisha Thompson, Giovannie Cruz (více)VOD (3)
Obsahy(1)
Držitel Ceny Akademie Casey Affleck a Rooney Mara září v rolích mladého páru, který poté, co je rozdělen smrtí jednoho z nich, objevuje věčné spojení a lásku, jež je nekonečná. Snímek Přízrak, nezapomenutelné přemítání o lásce a zármutku, nabízí výjimečně působivý a snový zážitek, který v divákovi přetrvá ještě dlouho po závěrečných titulcích. (Magic Box)
(více)Videa (1)
Recenze (161)
Málo slov, no napriek tomu snímok toho povie veľmi veľa... O smútku zo straty milovanej osoby, večnom kolobehu a neúprosnosti času... Priznám sa, trocha som sa zľakol toho žánrového zaradenia poetický, no moje obavy boli zbytočné, a to aj napriek extrémnej uťahanosti snímku. Zvláštnym spôsobom to na mňa zapôsobilo, tak silne, že nad niektorými scénami som ešte dlho po skončení filmu premýšľal. Skrátka, taká filozofia bez slov, možno niečo o čo sa z časti pokúša aj Malick, no u neho mi to akosi nešmakuje. Slušný nadpriemer. 80/100 ()
prvá polovica tejto minimalistickej artovej snímky ma viac-menej nebavila. Statická kamera a dej bez dynamiky, ktorý je v týchto cinefilných filmoch bežnou súčasťou, ma nezaujal. A tak som to zastavil a vrátil sa k tomu asi po týždni. To čo však nastalo potom ma milo ale zároveň aj nemilo prekvapilo. Snímka frustrovala svojou nihilistickou tvárou a opakovala dookola, že na ničom nezáleží kedže všetci zomrieme a zabudne sa na nás. Duch mŕtveho skladateľa toto všetko prežíval a mi sa s ním utápame v depresiách s myšienkou, že "aj nás to čaká". Herecké esá Casey Affleck a Rooney Mara zahrali skvelo. Pôvodne som chcel dať 3* ale po pozretí som o snímke až príliš často uvažoval.... To sa často nestáva. ()
Hezké malé nic. Neříká to moc nového, neříká to ani moc starého (ona je tak smutná! on je pořád tady! ona jde dál a on ne!), jen se to oddává záběrům na zvlněné prostěradlo, což je rozhodně vděčné a efektní. Umím si představit, že tomu někdo legitimně propadne, i když mě tenhle gimmick nevtáhnul. Rozhodně ale ok film. ()
Minimalistický, no zároveň dojímavý výkon Caseyho Afflecka pod plachtou prekvapivo pôsobí a vytvára éterickú prítomnosť, ktorá pretrváva dlho po skončení filmu. Premyslený strih filmu, charakterizovaný dlhými zábermi a pomalým tempom, umožňuje divákom ponoriť sa do meditatívnej atmosféry filmu. Jeho sila spočíva v skúmaní času, smrteľnosti a posmrtného života, pričom ponúka jedinečný a introspektívny pohľad na nadprirodzený žáner. Strašidelná partitúra Daniela Harta pridáva filmu na melancholickej kráse a kinematografia, často zarámovaná do štvorcového pomeru strán, dáva pocit izolácie a večnosti. „Prízrak“ je podnetný a pokojne dojímavý zážitok, ktorý nám pripomína, že aj v smrti môže naša prítomnosť vydržať. 7/10 ()
Asi nejnudnější duchařský film, jaký jsem kdy viděl. Takovou postmortalitu bych si prožívat nepřál. Připojuji záznam tematicky korespondujícího snu z prosince 2013. Text jsem pokrátil a zbavil jsem jej divergentních motivů. Nakonec tam dojde i na to obligátní prostěradlo. - - - (...) Koukám, kde jsem se to ocitl. Těžko se v tom vyznat, ale je zřejmé, že nebe, peklo a očistec nejsou žádná oddělená místa. Všechno je v jednom. Bytosti, které to tam provozují, obsluhují a dirigují, jsou neviditelné, ale přesto je lze jasně vnímat a slyšet. Říkám jim strážci. „No jasně, hen tó pan. Co bys čekal jiného?“ říká mi jeden z nich. Pak mě někdo zkoukne a já slyším: „Á, tak už je tady. Očistec!“ Chvíli se tam motám a snažím se zorientovat. Ptám se jednoho ze strážců, kde bych našel Boha. „Bůh jsme my, ty vole!“ směje se strážce. Jeden strážce ke mně přistoupí a spustí. „Jó, ty seš tady novej. Hned se ti budem věnovat. Ale máme tu hroznej fofr. Je třeba, abys chvíli máknul a zaskočil jako žalobce u soudu s jedním židem.“ Najednou zasedám u soudu. Příchozí duše patří nějakému ortodoxnímu židovi z Izraele. Nikdy jsem ho neviděl a nic o něm nevím. Zdá se však, že to byl slušný člověk. Jsem vyzván, abych přednesl žalobu. Žid na mě letmo pohlédne. Nějak vyrozumím, že mě coby žalobce pokládá za Satana a že je trochu překvapen, že Satan vypadá jako postarší gój oblečený v černých džínách a v odrbané modré bundě. Ale jestli mu JHVH vybral za žalobce právě takového Satana, tak pro to jistě měl důvod a není třeba o tom spekulovat a tím méně je třeba na Satana hledět – čtu v mysli onoho zbožného muže. O judaismu toho moc nevím, ale Šulchan aruch jsem četl a mám jej ve své knihovně, vlastně, ach sakra, měl jsem! Namátkou vyjmenuji několik drobných porušení halachických pravidel. Souzený se k nim přizná. Slyším výrok: „Jsou to jenom prkotiny. Bude ti dáno spočinout v lůně Abrahamově.“ „Ale stejněs’ mu to dobře nandal,“ libuje si strážce. „Ten chlap byl rabín, vole.“ A vysloví nějaké jméno, které jsem určitě už kdesi četl. Potom ještě přivedou Gustáva Husáka. Slyším: „Za pár dní ti to tady končí. Připrav se, Gusto. Budeš se znovu inkarnovat.“ Konečně se mi dostane individuální péče. Strážce ke mně takto zahovoří: „No, ty se tady nějaký ten pátek zdržíš. Mezitím budeš strašit. Zaškolíme tě, ale nejdřív si vyber, co bys chtěl dělat. Mohl bys dělat třeba hřmotícího ducha, kvílícího ducha, světélkujícího ducha, mlžného ducha...“ Říkám, že bych měl zájem o kariéru inkuba. Strážce odpoví, že by to šlo, ale upozorní mě, že v této profesi záleží na tom, aby se duch uměl dobře materializovat. Říkám, že zaživa jsem celkem úspěšně materializoval řadu duchů. Tak proč bych po smrti, sám jsa duchem, nemohl materializovat sebe? (...) Probíhá školení. Je to něco mezi přednáškou z metafyziky a kurzem tantry. Trénuji materializaci a jsem chválen za dobré výsledky. Ležím v posteli s nějakou pěknou holkou. Máme za sebou už pár čísel, panuje těžká pohoda a vlídně spolu rozmlouváme. Najednou někdo zvoní. Slečna vstane a říká, že je to kamarádka, která si jenom přišla vypůjčit skripta: „Ale pro jistotu přes tebe přehodím prostěradlo. Materializuješ se tak dokonale, že tě mohou vidět i jiní lidé. A ne abys po ní koukal!“ No to je tedy vážně očistec... () (méně) (více)
Galerie (47)
Zajímavosti (25)
- Rooney Mara (M) hraje již podruhé manželku se zlomeným srdcem, jejíž manželem je Casey Affleck (C). Poprvé to bylo ve filmu Ain't Them Bodies Saints (2013), který se rovněž odehrává a natáčí v Texasu. Oba filmy mají také stejného režiséra (David Lowery). (Johnny.ARN)
- Netypický poměr stran filmu 1,33:1 zvolil David Lowery částečně proto, že ho považoval za tematicky vhodný: „Je to film o někom, kdo je v podstatě navěky uvězněn v krabici, a já jsem měl pocit, že klaustrofobie této situace může být umocněna krabicovitostí poměru stran.“ (Johnny.ARN)
- David Lowery napsal film jako reakci na článek Kathryn Schulz „The Really Big One“ z roku 2015 v časopise New Yorker. Článek pojednává o potenciálních přírodních katastrofách, které by mohly zničit lidstvo, podobně jako monolog Prognostika (Will Oldham) uprostřed taneční party, který předpovídá, že lidstvo jako celek je odsouzeno k zániku. (Johnny.ARN)
Reklama