Režie:
Norman JewisonScénář:
William HarrisonKamera:
Douglas SlocombeHudba:
André PrevinHrají:
James Caan, John Houseman, Maud Adams, John Beck, Moses Gunn, Pamela Hensley, Barbara Trentham, Burt Kwouk, Ralph Richardson, Steve Boyum, Mac McDonald (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Kultovní sci-fi snímek neméně známého režiséra Normana Jewisona, za nímž stojí například filmové zpracování muzikálu Jesus Christ Superstar, se už dočkal dokonce i remaku. Přivádí nás do světa budoucnosti, jemuž vládnou nemilosrdné nadnárodní korporace. K umlčení po zábavě prahnoucích mas slouží brutální sport jménem rollerball. Kdo vítězí, je celosvětovým hrdinou, kdo prohrává, umírá. O žádnou fair play zde nejde, pouze o přežití. A pokud se nějaký z hráčů znelíbí vedení, může očekávat brzkou likvidaci. Anebo se může vzbouřit proti všeobecnému teroru. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (47)
Jedná se o další film, který vykresluje vizi určitým způsobem totalitní budoucnosti. Docela těžko popsatelný snímek. První polovinu bych neváhal označit za odpad a opravdu jsem jednu chvíli vážně přemýšlel, že vypnu televizor. Děj v první hodině je téměř nulový, nedozvíte se v podstatě nic o chodu a organizaci společnosti ani o pravidlech drsného sportu ( ale zdá se, že asi žádná pravidla nemá ) Rollerball. Hlavní postava nezajímavá, odehrají se scény, které z mého pohledu neměly žádný smysl, nic zajímavého se z nich nedozvíte, jsou to nekonkrétní řeči o spolenosti budoucnosti. Těm ale nerozumíte, protože vás scenárista a režisér vůbec nezasvětili do tématu, o kterém se baví ( postavy jako by počítali, že žijete s nimi v jejich světě ). Pak jsou tu taky nezajímavé scény, které se týkají Rollerballu, ale ty taky nejsouvůbec zajímavé. Hrůza. Vše se změní ve druhé polovině, kdy se konečně začne trochu vysvětlovat ( ale opravdu jen trochu ), děj se nastartuje, začne se objevovat myšlenkové poselství filmu a dokonce i role Jamese Caana začne být zajímavější . Taky se odehrají dva dlouhé dobře natočené zápasy v Rollerballu ( důležité taky kvůli vývoji děje - a proto zajímavé ). A je to poutavé až do působivého finále. Takže pokud přežijete první polovinu filmu, anž byste vypli televizi a neohodnotili odpadem, čeká vás druhá čtyřhvězdičková polovina, bohužel se silnou pachutí poloviny první. Když svoje dojmy z obou částí filmu dám dohromady, zamíchám v hrnci, vyjde mi z toho dojem tří hvězdiček. Hodně rozporuplný film. ()
Parádne scifíčko, ktoré by malo patriť do zlatého fondu (miesto všetkcýh tých SOYLENT GREENOV a LOGANOVÝCH ÚTEKOV) a nie sa tu krčiť s päťdesiatimiôsmimi (!!!) percentami. Dnes už možno klasické dvojradové korčule vyzerajú smiešne, ale film výborne pritvrdzuje a odhaluje neľudskosť celej spoločnosti. Práve to sociálne pozadie prezentované večierkami a rôznymi zábavkami (pálenie stromov) dáva filmu mrazivé vyznenie... ()
Jiný svět podle Orwela se posunul do komunismu a je ovládán sedmi beznárodními korporacemi. Tyto mocné korporace určují, jaký život kdo bude žít a preferují kolektivismus na úkor individuality. Popřením těchto nových modelů života je špičkový hráč světově obdivované hry rollerball Jonathan. Nadutost Američanů se pochopitelně musela projevit i v takto myšlenkově mimořádném filmu, sídla korporací jsou umístěna do amerických měst, protože jedině Američané mohou spravovat celý svět. Tohle mohlo v roce 1975 vypadat jako sci-fi, ale stále více se ukazuje, že USA svoji pozici ve světě takto vnímá a nehodlá z ní ustoupit. Ve filmu se střetává mocná síla korporací, jež určují koloběh světa, se sportovním odhodláním hráče, který si vydobyl postavení světové jedničky. Člověk neví, zda má fandit individualismu, který je prezentován ve formě hrubé, animálně primitivní síly a schopnosti bez mrknutí oka zabít nepřítele, nebo kolektivismu, který je představen jako obdobně bezskrupulózní skupinka korporací. Naračně mimořádný film postrádá alespoň trošku formální kvality, aby se mohl stát dílem přelomovým. Novější zpracování je bohužel ještě mnohem horší. Škoda, námět by si zasloužil poněkud více, než solidně natočené akční scény. Scenáristicky určitě povedené, herecky již méně a režijně naprosto rutinérská záležitost bez špetky invence. ()
Očekával jsem od údajného britského kultu naprosto blbou akční ptákovinu, dostal jsem po všech stránkách naprosto luxusní a originální dystopické sci-fi skloubené se žánrem sportovního filmu. Dech mi vzal už samotný úvod, kdy se rozsvěcuje stadion za doprovodu Bachovy symfonie, podél hlediště s velkou pietou vstávají vážení pánové v slavnostních oblecích a do toho se současně rozjíždí brutální sportovní hra založena na fyzickém likvidování soupeřů během neotřelého závodu. Celý film stojí na obrovském napětí fungujícím hned v několika vrstvách: tou první je právě už samotný kontrast brutálního (sport rollerball) a vznešeného, ušlechtilého (slávnostní prezentace budící na první pohled respekt a vážnost, taktéž velice silné charisma hlavního hrdiny, kterému divák prostě naplno fandí, i když jde o zaníceného hráče oné odporní hry); v druhé vrstvě je to napínavá sportovní linka na čele s třemi odehranými zápasy; do třetice postupně stále víc na povrch proniká vnitřní rozpor hlavního hrdiny – velkého rollerballového šampiona, který nicméně... má stále v sobě kousek člověka a svědomí, občas pocítí vztek za svou vzdálenou láskou či přijdou na něj silné okamžiky morálních dilematů. Celý film je k tomu excelentně nasmínám, ať už jde o drásající akční scény podél nakloněné dráhy nebo naopak zcela komorní pasáže z interiérů, v níž svou invenci v rámci vizuálu zde naplno projevily jak výtvarníci, tak kameraman... Rollerball nabízí tolik nekonvenčních záběrů ve vysoce stylizovaných prostředích, že se v tomto směru může dle mého názoru přiblížit tomu nejlepšímu z "futuristicky" laděného sci-fi 70. let, tedy Kubrickovu Mechanickému pomeranči nebo Fassbinderovu Světu na drátě. James Caan v hlavní roli mne už poněkolikáté svým výkonem totálně zválcoval a na dvě hodiny omráčil svým obrovským charismatem. V necelé polovině jsem byl pocitově úplně vyčerpán, jak celkovým nadšením z filmu, tak velmi negativním transem způsobeném obsahem (scéna se střílením hořících nábojů na stromy byla teprve završením děsivé vize!), až jsem si začal nečekaně přát, ať tvůrci zavedenou laťku raději trochu uvolní, neboť se u toho úplně rozplynu... ale oni ne, oni mi ti tvůrci po hodině a půl ještě přijdou s filosofickým rozměrem navíc a rozehrají velmi osobitou vedlejší linku na téma vymazování osobních i společenských dějin! :o) Plný zásah! 100% ()
Původní film Normana Jewisona z roku 1975 o světě budoucnosti bez válek, kde se emoce vybíjejí v násilné hře Rollerball. Oproti současnému remaku klade víc filozofických otázek a nabízí méně akce. DVD: Bonusové žně: dvě stopy komentářů (režisér a scenárista), film o filmu, původní záběry z natáčení, fotogalerie, trailer na původní film, remake a TV verzi a tři televizní spoty. Chybí jedině filmografie a interaktivní hra, již najdete na DVD regionu 1. Film 3/4, Bonusy 3/4, Zvuk 2/4, Obraz 3/4 ()
Galerie (92)
Zajímavosti (12)
- Film inspiroval rockovou kapelu Devo k napsání vlastního jazykového výrazu „Devo Corporate Anthem“ pro album z roku 1979 „Duty Now for the Future“. Hymna byla často používána jako úvod během živých koncertních vystoupení. (Epistemolog)
- Mnoho komparzistů dostalo další mzdu, aby si mohli ostříhat své módní dlouhé vlasy, takže vzhled filmu by nebyl vázán na éru, v níž byl produkován. (Epistemolog)
- Vrtulníkem v tokijské nemocnici je německý Boelkow Bo 105. (Epistemolog)
Reklama