Režie:
Neil JordanScénář:
Neil JordanKamera:
Bryan LoftusHudba:
George FentonHrají:
Angela Lansbury, David Warner, Stephen Rea, Sarah Patterson, Susan Porrett, Terence Stamp, Jim Carter, Georgia Slowe, Brian Glover, Graham Crowden (více)Obsahy(1)
Společenství vlků působí povědomě až do okamžiku, kdy si hrdinka obleče červenou kápi, vydá se přes hustý les za babičkou a musí si dávat pozor na vlky. Pak pochyby zmizí a lze si tuto svéráznou variaci na Červenou Karkulku vychutnal se vším všudy. Vztah mladé dívky Rosaleen s její babičkou dalece přesahuje hranice vytyčené pohádkou, stejně jako mluvící vlk není jen místní kuriozitou. Podmanivý film Neila Jordana (Hra na pláč, Snídaně na Plutu) nabízí otevřeně psychoanalytickou hru s jednoduchým pohádkovým příběhem, v níž je všechno podřízeno propracované vizuální stylizaci, netradičnímu vyprávění a především důmyslným dialogům. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (166)
Velmi dobrá vizuální stránka, sympaticky obsazená babička a "Karkulka" a pár dobrých momentů. S trochou scénáristické péče jasný kult. Takhle tu máme nefungující nudný mišmaš bez hlavy a paty. Navíc kluk, který pálí za Karkulkou, je hrozně nesympatický kokot. ()
Veľmi strašidelný a tak trochu iný pohľad na rozprávku o Červenej čiapočke:-)...skvelé masky, hustá atmoška...vážne dobrý fantasy horor ()
Fantasy nemám extra rád a táto rozprávka je prekvapujúco zlá. Škoda, že tvorcovia vrhli toľko námahy do príbehu, ktorý nemá taký potenciál, aký predpokladali. Občas nejaká tá metafora, metonymia, citát (napr. Nikdy nevybočuj z cesty), ale mimo toho toto dielo vnútorne krváca, je v kŕči. Keby si mám vybrať z dvoch čarodejníckych príbehov Spoločenstvo Vlkov a Valerie a Týden Divů, tak určite siahnem po českom filme (v ktorom je aj erotický a životný koncept rozvinutejší do širších podôb). ()
Taková Valerie a týden divů po anglicku - ne tak mnohovrstevnatá, ale na druhou stranu vizuálně podmanivější a mrazivější. Opravdu působivé dílko, které se výborným způsobem vyhnulo všem klišé vlkodlačích hororů. ()
Směsice pohádky a hororu dle dnešního chápání, ale stačí si přečíst třeba Pentameron od Giambattisty Basileho, aby bylo jasno, že původní verze pohádek bývaly občas pěkně krvavé. Obrazově je ten film často velmi působivý, a to v polohách lyrických i brutálních. Metafory a podobenství napájené z pramenů erotiky a dekadence ve snovém oparu. ()
Karkulka aneb jak to bylo doopravdy. ()
Podstatně morbidnější, perverznější a rozšířená verze Červené karkulky. Klasické pohádkové motivy jsou zde přítomny a jsou dobře rozeznatelné – tajuplný les ukrývající zlo, nebojácná a lehkovážná hlavní hrdinka, moudrá a životem zběhlá babička, která prostřednictvím pohádek uděluje cenné rady do dalšího života, předává životní zkušenosti atd. Neil Jordan mě neskutečně dožral už v Interview s upírem, kde i přes přenádherné kulisy, skvěle hrající hlavní hrdiny a docela slušnou atmosféru byl celý příběh neskutečně zdlouhavý a režie tristním způsobem mdlá a bez nápadu. V případě Společenství vlků je jak režie, tak scénář na slušné úrovni, nicméně když srovnám s jakoukoli jinou tvorbou, kterou mám rád a u které se prostě bavím, vychází mi tento snímek jen jako dobrý průměr. Neil Jordan je první „větší“ režisér, se kterým si už od začátku moc nerozumím, ale chystám se v dohledné době na The Crying Game, tak třeba změním názor.) ()
Když pominu fakt, že jsem se díky filmu dozvěděl několik zajímavostí, jako třeba že Karkulka arachnofobií rozhodně netrpěla, v lese kam chodívala rostly metrové houby, měla mizernej vkus na chlapy i na vlky, vyprávěla nudné pohádky a její babička byla doslova holka z porcelánu, tak zůstane slátanina a za mě hodně nepovedená variace na klasickou pohádku, kde když se měnil první vlkodlak, tak jsem nejdříve myslel, že to má být nějakej sup bo co (jasné je to starej film, ale ne zas tak starej, aby člověk začal hádat, že místo vlka bude sup) . Karkulka je sice pěkná holka, buchtu má v košíčku a v ruce pořádnej nůž, ale to na horor nestačí. Tuhle chlupatinu si už podruhé nepustím a i ta hodina a půl se táhla až moc. ()
Pekný vizuál, dobrá atmosféra, ale inak scenáristický miš-maš. Trochu precenované, ale "freudovský" podtón ja môžem, takže nakoniec za tri.... ()
Udělat z několikastránkové povídky celovečerní film není jednoduché a tady to bylo zvládnuté obdivuhodně (snad jen - *SPOILER ALERT* - proč to celé musel být jen sen?). Jediné, co mě doopravdy zklamalo, byla závěrečná scéna mezi Karkulkou a vlkem. Tahle Karkulka byla pořád příliš křehká a oproti literární předloze chybělo sundavání košile a probuzení v posteli - chyba, chyba, chyba. ()
Na Jordana jsem po jeho Druhém já poněkud zanevřel,-teda ne že bych nějak výrazně slinil nad jeho předchozími kusy,který se ksichtí že ten mejnstrým jen jakože náhodou ale těch ,,myšlenek" tam.Leda prd.No nic,risknul jsem to,když už tu máme (některý) DVD na pultech za dvacku a začátky mnohých rejžů jsou mnohem zajímavější než jejich konce..... A nelituju!! Že se zrovna u Jordana dohledám ,,jinýho" filmu,to bych věru nečekal,aneb Frojde Frojde vždycky na tě dojde.... ()
6/10 ()
SPOILERY Nějak nevím, co si o tom myslet. Vizuál to má úžasný a atmosféru podmanivou, ale celé to obsahové ladění do snu mi jaksi nesedlo. Prostě holka sní o pohádkovém světě, vlkodlacích, vztazích, feminsmu nebo taky strachu z mužů... Babo raď, co si z té psychoanalýzy vlastně odnést a mám pocit, že to pořádně nevěděl ani Neil Jordan. A ani dostatečně surreální to nebylo, abych to dokázal brát jen tak. Něco je teda naprosto jasné, ale čekal jsem asi víc, než jen nahození několika témat - obzvlášť, když mi došlo, že tohle nebude žádný standartní horor. Ta netradičnost a skvělé zpracování ho tahá hodně nahoru a hororové pojetí klasických pohádek, odkazující často na její původní, značně drsnější verze, mám taky rád, takže tomu tu slabou čtvrtou hvězdičku nakonec asi dám, když už to zachází aspoň trochu hlouběji a do artu, ale zároveň ani nemůžu říct, že bych byl nějak výrazněji nadšený. A taky nevylučuji, že to hodnocení časem neshodím, ten perverzní nádech v tom byl místy krapet přehnaný - rozhodně ne v nějaké explicitnosti, ale spíš v tom neustálém množství erotických náznaků. Ale když tak nad tím přemýšlím, dá se to brát jako sonda do tajných snů dvanáctiletých fanynek (např.) Stmívání a podobných kravin, jejichž životním cílem je být upír nebo vlkodlak, takže nakonec ty čtyři hvězdy jsou oprávněné. Slabé 4* ()
Prazvláštní variace na pohádku o červené Karkulce. Ze začátku je to poněkud nepřehledné a člověk neví kdy se to vlastně odehrává naštěstí se tu ovjeví auto ,tak že jasno. Vše je to pouhá forma snu. zemře dívka ,kterou rozsápají vlci její mladší sestra se sní loučí u rakve (divný je ,že na dívce není ani škrábnutí na to ,že jí vlci museli pěkně upravit vizáš). Babka vypráví Karkulce nákou pohádku při níž jsme svědky nádherné proměny člověka ve vlka. A v obdobném duchu ce nese celý film. Několik zajímavých proměn . Chlapec co chce mladou určitě nezletilou Karkulku naučit to co neumí...., je mu se to ,ale nepovede , tak nastoupí jiný chlápek, který ale není člověk. Jak to dopadne je poměrně jasné , přesto film má zvláštní atmosféru. ()
"Děvčátka, teď poslouchejte: Na své cestě neváhejte, nevěřte cizinci ani příteli, dobře skončit chcete-li. S krásou moudrost snoubit se má. Nevíte, kdo šelmu v sobě ukrývá. Starou pravdu slušte hned, sladký úsměv v zubu jed." Tak trochu jiný pohled na červenou karkůlku. ()
Tak tohle šlo opravdu mimo mě. Tahle verze červené karkulky se opravdu nevydařila. Zvláště tomu nepomohlo to snové vyznění. To bylo pořád "Once upon time..." a jen dokola. ()
Mystický příběh kolem Červené Karkulky, která dospívá a objevuje svět i nebezpečí kolem. Nebezpečí lásky, smrti i vábení neznámých mladíků. Příběh není zcela jasný, ale výtvarné středověké pojetí s prvky pohádky, jsou kouzelné. Je to kočkopes, protože se střídá krutá realita i dětský sen. Chvíli se zasněně díváte na záběr plný duhy a za chvíli Karkulka sleduje smrt nebo milování svých rodičů ve světnici. Líbilo se mi dospívání Karkulky, živočišné triky i Angela Lansbury, která jako babička Karkulky, stále svoje vnouče strašila a varovala před mladíky, kteří mají srostlé obočí. Báseň na konci skrývá mnoho pravdy. ()
Tedy, něčeho podobného bych se v dnešní době blockbusterů s otravným CGI dočkal asi jen stěží - osmdesátky fantasy filmům přály a Company of Wolves je toho dalším důkazem. I v porovnání s podobnými Sleepy Hollow T. Burtona nebo Gilliamovými Brothers Grimm je pro mě tenhle snímek jednoznačným vítězem. Příběh je možná tak trochu na pozadí, ani ne tak kvůli své snové nedoslovnosti, ale zkrátka protože se na to moc dobře dívá a ještě lépe poslouchá (hudba je vpravdě úžasná), tudíž ojedinělá atmosféra se stává tím, na čem divácký zážitek leží nejvíce. A stojí to za to. 9/10 ()
Velmi osobitý film. Určitě stojí za to vidět. "Nikdy nevěřte muži se srostlím obočím." "A žili šťastně až do konce života?" "Ovšem že ne." Jak pohádkové. ()
A kdopak by se vlka bál? Kdepak tahle Karkulka… Sny jsou fajn věc, reflektují naše tužby, niterné pocity, silné zážitky atp. (viz Freud). Copak se asi zdá jednomu děvčeti v rozpuku po přečtení hororového čtení? Neil Jordan o tom natočil perfektní ujetost v lehce surrealistickém hávu, která je zpočátku vcelku o ničem, ale cca. od půlky se konečně chytne příběhu o Karkulce, kterou spíš než cokoliv jiného zajímá, jak se s vlkem spustit. Když ujetost, tak pořádná – přeměny vlka á la The Thing Johna Carpentera, useknuté hlavy a končetiny. Filmu nijak neškodí jeho stáří a spíš mě děsí myšlenka, co by se stejným námětem vykouzlili dnes, při vší té snaze mít co největší divácký záběr. Asi něco ve stylu letošního výplachu o Karkulce Red Riding Hood režisérky Catherine Hardwicke. 80% ()
Reklama