Režie:
Kenneth LonerganScénář:
Kenneth LonerganKamera:
Jody Lee LipesHudba:
Lesley BarberHrají:
Casey Affleck, Lucas Hedges, Kyle Chandler, Michelle Williams, C.J. Wilson, Heather Burns, Tate Donovan, Josh Hamilton, Matthew Broderick, Gretchen Mol (více)VOD (2)
Obsahy(1)
Po smrti svého staršího bratra Joea (Kyle Chandler) zjišťuje Lee Chandler (Casey Affleck) s velkým překvapením, že byl svým bratrem ustanoven jako jediný opatrovník synovce Patricka (Lucas Hedges). Lee opouští své současné zaměstnání a naplněn obavami se vrací do vesnice Manchester-by-the-Sea, aby zde pečoval o temperamentního šestnáctiletého Patricka. Je také nucen se vyrovnat se svou minulostí, která ho odloučila jak od manželky Randi (Michelle Williams), tak od komunity, ve které se narodil a dospíval. Lee a Patrick, které spojuje pouto jediného člověka, jenž celou rodinu udržoval pohromadě, se oba snaží smířit s životem ve světě bez Joea. (Falcon)
(více)Recenze (544)
Máme teprve únor a už je tu jasný adept na film roku. Jo, Casey Affleck ty emoce sakra umí a nepříjemný osud jeho hrdiny zákonitě uzemní i toho největšího nelidu. Nádherný, komorně laděný snímek o každodenním vyrovnávání se s osudovou chybou a o snaze posunout se v životě dál. Takhle syrově, tklivě a zároveň bez patosu to umí málokdo. Něco mi říká, že tahle pecka bude v mé letošní topce proklatě vysoko. ()
Příběh o tom, jak může jít život dál. Síla ducha, co udržuje v chodu naše těla, ale mysl tak úplně vyléčit nemůže. Pro někoho nudně dlouhá stopáž, pro mě ideální délka, kdy mohly vyniknout někdy až civilní rozhovory, občas ticho, občas spory a chlapské rozhovory, kdy je vše řečeno ve dvou krátkých větách. Něco se nezmění, ale jistá jiskřička tu je. Lee už má zase důvod chtít malinko víc. Místo pro rozkládací gauč. ()
Respektuji to jako precizní portrét traumatu. Ale nemá to vývoj, a drama by vývoj mělo mít. Ve filmovém světě, kde je zákonem, že děti neumírají a rodina vyjde z dramatu posílena, je tohle dílo jistě odvážné. Kvalita nesporná. Ale fakt, v podstatě to není drama, nehýbe se to. ()
70% || Smutný, melancholický film. Citovka o pocitech. Fajn herecké výkony, bezva charaktery postav, díky kameře, hudbě a režii ta správná depre atmoška. Ale jednou stačilo. ()
Casey Affleck předvedl naprosto skvělý herecký výkon! Co se týče děje, obyčejný film o lidských trápeních, zlomených srdcích ... lásce i smrti ... takže jsem z povinnosti film dokoukala, ale nijak zvlášť mě to neoslovilo! ()
Holy shit. ()
Místo u moře je až neholywodský film, který se opírá hlavně o dokonalé prokreslení postav, depresivní náladu a uvěřitelnost všeho, co se na plátně děje. Konec mě potěšil také, protože tak to prostě v životě chodí. Bavilo mě to. ()
Tohtoročné snímky nominované na Oscarov ma príjemne prekvapili. A ani Manchester by the Sea, z počiatku nevýrazná dráma, nebola výnimkou. V prvých 20 minútach som si hovoril, že tu máme ďalšiu čoskoro zabudnutú rodinnú drámu ktorá žobre svojou sterilnou remeselnosťou o oscara, no po minútach ktoré ubiehali, po udalostiach, ktoré sa stali hlavnej úlohe a scenáristicky kvalitným a realistickým rozuzleniam, Sa nedá iba uznať, že ide o veľmi vydarenú snímku, premyslenú ktorá rozhodne stojí za bližšie zoznámenie sa, keďže nepatrí medzi tie čo po pozretí vyfučia z hlavy. . ()
Prvně bych se zastavil nad výkonem Caseyho, který je fenomenální. Lepší herecký výkon v mužské roli jsem za minulý rok neviděl a doufám, že si za tento počin Oscara zaslouží. Zadumaný týpek co hodně dlouho zvažuje jakoukoliv větu, ale dokáže rozdat i rány. Člověk co nemá rád táhlá, až vláčná témata se mu to nejspíš bude zajídat, ale mně se film velmi líbil. Časté flashbacky nejsou na škodu, nýbrž dokáží krásně vygradovat děj a atmosféru. Řekl bych, že se člověk může těšit na dva citové vrcholy a překvapivě ani jeden není na samotném konci filmu. Jediné co mi malinko kalí vodu, je fakt, že úplný konec je až moc otevřený a je xx způsobů jak to celé může skončit. Velmi silný zážitek v kině a doporučuji. ()
Po zhlédnutí tohoto filmu máte dvě možnosti. Buď budete soucítit a psychicky trpět s jeho hrdiny, nebo pokývnete hlavou a řeknete si "Ok, slušné, ale co dál?". Řadím se do té druhé skupiny. Affleckův výkon mě zkrátka úplně nepřesvědčil, snad někdy příště. ()
Velmi tíživé drama o vině, s níž prakticky nejde žít, je precizně vystavěné a působivé. Lonergan od začátku uhrane atmosférou maloměsta, v němž se zná každý s každým a vztahy jsou tu dost propletené. Velmi pomalé tempo filmu svědčí, protože skládání děje a atmosféra se divákovi dostávají pod kůži a tím pádem je všechno o dost působivější a tíživější. Lonergan nepotřebuje žádné manýry, ale spoléhá se na civilnost a v rámci možností krásné záběry na odlehlý kout světa, kam by ale asi málokdo chtěl dobrovolně na návštěvu, navíc vyprávění formou vzpomínek a flashbacků funguje dokonale, protože motivace a traumata postav se odkrývají postupně. Vrcholem pak jsou herecké výkony, kdy zejména velice zvláštní charisma a typický slizký hlas Casseyho Afflecka jsou využity na maximum a Oscar je ve správných rukou, protože jeho postava vyžaduje hodně vnitřních emocí, které se nedávají najevo. Příliš nezaostává ani mladý Hedges, jehož postavu smrt otce vlastně moc netrápí, což není nikterak rozvedeno, a to je trochu škoda, výkon nicméně vynikající. Výborná je i na minimu prostoru Michelle Williams a i díky ní je scéna na ulici u kočárku absolutním vrcholem filmu, na nějž bude mnoho diváků dlouho myslet. Jediné, co trošku mrzí, je přece jen trochu přetažená stopáž, v níž už se pár scén opakuje a také ne úplně trefné použití hudby, která u některých scén moc nefunguje. To ale nic nemění na tom, že Manchester by the Sea je silný film, který v hlavě zůstane ještě dlouho a po jeho zhlédnutí člověk zjistí, že na tom není až zas tak špatně, jak si myslí. 85% ()
Poézia trúchlenia, kedy bolesť neodoznieva, ale sa stáva akceptovateľnejšou. Už dva roky sa pravidelne vraciam k tomuto perfektne napísanému a zahratému čriepku všedného dňa - a s pribúdajúcimi životnými skúsenosťami vo mne rezonuje čoraz silnejšie. Scéna s kočíkom je pre mňa demonštrácia možností filmového umenia. ()
Manchester by se dal zařadit mezi poměrně standardní maloměstské dramata se zlomenými hrdiny, kteří se snaží najít zpátky nějaký opěrný bod ve svých životech. Lee je nabručený chlápek, na kterém jde vidět, že se mu něco hrozného stalo. Při další denní rutině mu zavolají z nedalekého Machesteru, že jeho bratr zemřel a zanechal po sobě šestnáctiletého puberťáka. Lee se vrací na místo u moře, plné bolestivých vzpomínek a musí se postavit novým zodpovědnostem a starým ranám. Čím tedy film scénáristy a svátečního režiséra Kennetha Lonergana tak zaujal? Především v pouhých náznacích rozkrývání minulosti (až na jednu výjimku, která je natlačena až příliš na slzné kanálky), divák si tak má možnost příběh skládat sám a představovat si, jak se některé pasáže odehrály (emotivní rozhovor Leeho a Randi). Zároveň se netlačí na pilu a spoléhá se na herecké představitele. Na Caseym Affleckovi vidíte každou emoci, kterou prochází a čtete z jeho projevu neuvěřitelně živou postavu. Casey si letos hrdě pro toho Oscara dokráčí a Michelle Williams ve svých třech delších scénách dokazuje, jak skvělou herečkou je (pořád nechápu, jak kravka z Dawsonova světa může tak skvěle hrát). Manchester by the sea je spíše výborně napsané, než natočené drama, které si zaslouží nejen místo u moře, ale i na Oscarech. ()
Utahanej dlouhej příběh o podivnym chlapíkovi jménem Lee, kterej se nemůže srovnat s životním traumatem, a jeho synovci, kterej naopak smrt svýho otce vůbec neřeší. Nudné. ()
Jedna ze tří nejlepších letošních Oscarovek. Lonergan napsal a zrežíroval působivé drama, se kterým mám jedinej problém. Vypráví dva související příběhy, přičemž ten silnější a s daleko větším potenciálem nechává hrát až druhé housle. Jasně, zápletka se synovcem má svůj smysl, oproti té s (ex)manželkou je to ale znatelně slabší kafe. Scénou u výslechu mě Lonergan na chvíli dostal do kolen a to se mi dneska stává už jen zřídkakdy. Michelle Williams je navíc fantastická v každém z toho mála jejích výstupů, čímž je okleštěnost té zápletky nepochopitelná dvojnásob. ()
Se svými třemi hvězdičkami si připadám trochu jako vyvrhel, ale nemůžu jinak. Je to silné a zajímavé téma, to bezesporu, ale nějak se mi Místo u moře nedostalo pod kůži. Jako by kolem mě film jenom proplul, jako by se v něm vůbec nic nestalo, jako by neměl žádné emoce, napětí, vyvrcholení... A přitom vím, že to tak není, ale cítím to tak. ()
Kenneth Lonergan napsal a natočil mistrovský kousek. Místo u moře je po všech stránkách kvalitní filmový zážitek. Nabízí silný a nesmírně smutný příběh, nikdy nesklouzne k lacinému patosu nebo klišé, výborně pracuje se stavbou děje, kdy postupně odkrývá jeho pozadí. Oscar za scénář je ve správných rukou. Casey Affleck jednoznačně předvedl výkon roku, Michelle Williams dokonale využila krátký čas, který ve filmu dostala. Opomenout nelze vynikající hudební doprovod, zejména Albinoniho Adagio in G minor. ()
Někdo mě měl varovat, že zde hraje Matthew Broderick, protože jsem to nečekala a strašně jsem se lekla. :-) Casey Affleck by se měl přihlásit do soutěže o nejdivnějšího člověka na planetě . Ale tady to tak nějak sedělo k jeho postavě člověka s tak příšernou minulostí, že je naprosto bez budoucnosti. A líbilo se mi, že se film nesnaží o optimismus, že tentokrát je konec stejně bezvýchodný jako začátek a mezitím jsou jenom střípky úlevy od bolesti, která nemůže skončit. ()
Do Bostonu jsem jezdil přes Manchester, a divil se, že nedaleko je další Manchester, a asi jsem nebyl jediny, protože tento Manchester byl potom, v roce 1989, přejmenován na Manchester-by-the-Sea. Městečko jako mnoho jiných ve státě Massachusetts; nižší středostavovská rodina či dělnická třída (John Lennon se nemýlí, když zpíva ve Working Class Hero: "Keep you doped with religion and sex and TV / And you think you're so clever and classless and free", jako mnoho jiných. Až na jednu věc, která jí brání prožít si klidný, nevzrušený, a v podstatě nezáživný život - KATASTROFA. A protože je to americký film, je třeba ji vyřešit; když už ne šťastně, tak alespoň smírně, s nadějí do budoucnosti. Režisér Kenneth Lonergan vsadil na děj a jeho filmový přepis, který, i když strukturovaný a odvyprávěný podle klasického dramatického schématu, neudržel zcela moji pozornost. Napadlo mě, že film je dějově předimenzovaný, ale to snad ani ne; všechno fungovalo jako v dokonalém hodinovém strojku. A tak nejpíš ťukl hřebíček na hlavičku gudaulin***, který poznamenává, že film byl "napínavý" do té doby, než autor odhalil příčinu "emocionální lability" hlavního hrdiny. Z toho možná vyplývá, že film by mohl být zajímavý, a možná i zajímavější, bez ohnivé TRAGEDIE, neboť lidé mohou být takoví i bez zjevné příčiny. ()
Reklama