Režie:
Karel KachyňaKamera:
Jaroslav KučeraHudba:
Zdeněk LiškaHrají:
Luboš Knytl, Jana Krausová, Miroslava Šafránková, Otakar Brousek ml., Libuše Švormová, Josef Somr, Jaroslav Satoranský, Milena Dvorská, Petr Haničinec (více)Obsahy(1)
Sedmnáctiletý student Milan se chce zbavit svého chorobného strachu z much, který vznikl někdy v dětství. Teprve potom se bude cítit dospělý a zodpovědný za sebe a své činy... Vykonstruovaný příběh sotva někoho přesvědčí. I zkušení tvůrci mají své nevydařené opusy. (oficiální text distributora)
Recenze (52)
Na tu dobu měl Milan velmi dobrou výbavu. Myslím, že sehnat tenkrát něco takového asi nebylo zrovna snadné. Jinak takový běžný příběh o dospívání s ekologickým nádechem a zobrazením charakterů, které jsou snad nadčasové. ()
V 70. letech pravděpodobně Kachyňa experimentoval s omamnejma látkama, takže pod jeho taktovkou vznikaly filmy jako Láska a nebo právě Smrt mouchy. Pravou známku punku tomu ještě dodává Liškova psycho-hudba, Joudoslav Satoranský v roli ochránce přírody a ekologickýho aktivisty v kožený bundě a dost ujetá scéna s odvozem mrtvýho a těžce zranenýho v nákladovym prostoru Barkase. Přestože má film 86 minut, tak já ho sledoval s přestávkama asi 4 hodiny a neustále jsem u toho chlastal lahváče, takže jak stoupala hladina alkoholu v krvi, začal jsem v tom pomalu nacházet jakýsi zalíbení. Ale ve střízlivym stavu bych to asi nedal. ()
Oficiální text distributora, je v tomto případě opravdu směšný a samotný film nepochopitelně degraduje. Přitom se jedná o výbornou záležitost a na svou dobu velmi slušný obraz dobové mládeže. Nechybí protirodičovský vzdor, studentský mejdan, nešťastná láska i žárlivá pomsta, rozhodnost ke změnám i bující tělesné žádosti. Zdeněk Liška zde svými tóny pochopitelně celou atmosféru ještě vylepšuje a přesto, že samotný příběh je jednoduchý, má své skvělé chvilky a např. monology Jaroslava Satoranského o znečišťování prostředí a civilzační pohodlnosti, která se v lidech, bez ohledu na režim, nepochybně pěstovala už v této době, je dnes ještě aktuálnější. Svět pohledem fotografa a skvělá práce se střihem, Karel Kachyňa neztratil nic ze svého stylu ani zde. ()
Film doplácí na stupiditu distributora a především jeho nohsleda, který spatlal obsah. O tom, co píše distributor, film samozřejmě není. Je to krásný Kachyňovský snímek plný pochopení pro dětskou duši, jež přestává být dětskou. Kachyňa si uměl vybírat kameramany, takže se jeho filmy vždy mohly pochlubit mimořádnou prací v této oblasti. Ale tentokrát se povedlo něco navíc, takhle hravá kamera se jen tak nevidí. Kombinace hravosti a suverénní profesionality mě nikdy nepřestanou udivovat. Podhled na odjíždějící výtah bude určitě jedním z důvodů, proč si někdy v budoucnu tento film pustím znovu. ()
Prokoukat se Smrtí mouchy přes ten dobově typický sterilní styl, celé série hluchých mist a scénář z čítanky pro prvňáčky až do konce chce hodně trpělivosti a sebezapření, ale jako tvůrčí dno to až tak strašný není a formálně úplně marný taky ne a vlastně je to i zajímavější než některé tehdejší Kachyňovy snímky dosud oblíbené a oceňované. Druhou hvězdičku přidávám s přihlédnutím k tomu, že 1) sedmnáctiletý hrdina přichází o panictví s Milenou Dvorskou, 2) roku 1976 nikde ani stopy socialistického zřízení, žádné důkazy života v nejlepší možné společnosti, krom samozřejmého oslovení "soudruhu profesore" ani nejmenší potvrzení statu quo Husakensis (např. značná část děje se odehrává ve školním kolektivu budoucích maturantů a vůbec nevíme, že by existoval nějaký SSM), naopak zde učitelovými ústy opakovaně zaznívá otevřená ekologická kritika průmyslové devastace přírody, s explicitním (i obrazovým) zdůrazněním zplodin a splašek produkovaných továrnami, přestože v tehdejší ČSSR byla "továrna" se svými kouřícími komíny nedotknutelnou posvátnou ikonou, vzpomeňme jen hodin výtvarné výchovy nebo výzdoby na všudypřítomných nástěnkách. Zajímavý komentář má vypravěč, viz též Psice. ()
Spíše než o fobii z lítající mouchy, jak by se mohlo zdát dle zdejšího podivného obsahu, film vypráví o dospívajícím klukovi a jeho malkých velkých trablech ve vztahu k rodičům, učitelovi, rodících se milostních vztahů i pokusu o hledání si místa v životě. Smrt mouchy je průměrný film, jehož příběh je též poněkud tuctový. Nutno ale říci, že průměrný v rámci filmografie Karla Kachyni. I Kachyňův průměrný kus, bez kterého by se československá kinematografie klidně obešla a z něhož sálá účelové (ekologické) poselství bez nějaké objevné myšlenky, skrývá totiž v sobě originální poetické vyprávění a mimořádné tvůrčí nápady. Jeden z nejlepších nápadů se objevuje již v úvodu, kdy se s příběhem hlavní postavy Milana seznamujeme prostřednictvím lyrického recitativu, v doprovodu Liškovy bigbeatové hudby se sborovým refrénem "Magdaléno, Magdaléno" prozrazujícím jméno osudové dívky. Vizuální stránku zase dotvářejí pěkné prostřihy na černobílé fotografie, jimiž Milan (jak sám říká) místo psaní deníčku dokumentuje svůj život a realitu kolem sebe. Na průměrnou úroveň to v mých očích padá a zůstává spolu se scénářem a ničím nevyčnívajícími hereckými výkony. 55% ()
Film bych rád koupil od toho, kdo ho má. Nabídněte! ()
Poslední vzdechy šedesátých let se snaží nafouknout skrovný balónek puberty. Síla Liškovy hudby ani moc Kučerovy kamery nebo Kachyňovy režie však nedokáží odolat slepotě a hluchotě životního slohu, který zobrazují a který sebepopřením ducha národa i člověka v devětašedesátém definitivně ponížil život (tedy jeho představu) na standardní projev hmoty, nedotknutelné etikou ani časem, zato však odevzdané své nevíře ve – spásnou – putrefakci. Strach z much je raným projevem obavy z pomíjení a zakouší jej i hrdina, který suverénně svým teleobjektivem postřehuje vedle smyslových zón štěstí i kritické křivky devastace. Kachyňova normalizační Zvětšenina žel na rozdíl od té Antioniho nevidí, ale jen šmíruje. A takový je i její happyend. ()
Škoda sympatickýho Luboše Knytla, kterej si zahrál jenom tady a pak už nikdy víc. Škoda i tohohle filmu, protože občas zajiskří dobrým nápadem, pěknou kamerou a nezklamávajícím Somrem. Naopak to pohřbívá celková deprese sedmdesátek a soudruh profesor Satoranský. A úplnej průser je hudba Zdeňka Lišky, ta už tak po čtvrthodině začne bejt neskutečně vysírací. ()
Dospívání socialistického člověka aneb Není každý den posvícení. 1) Překvapivě neohrabané dialogy nevýrazného produktu reálně socialistického surrealismu sepsal Jan Otčenášek (režisér působil jako jeden ze tří scénáristů). 2) Pro příjemného a velmi přitažlivého 17letého Luboše Knytla to byla první a zároveň poslední filmová role, dnes se věnuje architektuře. Tehdy velmi sexy 19letý Otakar Brousek mladší ve velmi přiléhavých kalhotách byl další prvek, který jsem zaznamenal. 3) Pseudoekologicky zaměřený snímek působí jako pokroucená představa chorého mozku budovatele světlých zítřků o tom, jak žije a mluví soudobá mládež. I když 52letý Karel Kachyňa měl evidentně hodně slabou chvíli, přesto chvílemi jeho režisérská genialita probleskne i tímto jinak podprůměrným snímkem. ()
Mně se zdá, že tohle byl snad poslední Kachyňův originální počin. S postupem let se redukoval na jakýsi sladkobolný, nekonfliktní výraz. Řemeslo samozřejmě uměl, ale umělecky kornatěl, nebo snad tlak normalizace... Kdepak Kočár do Vídně!!! ()
Na Kachyňu ? ... nic moc ... :-) ()
Takovy roztomily ekologicky film o dospivani, kde se nenosi podprsenky a je videt Kladno v cele sve kraase. ;]] ()
Filmovanie prebiehalo v Prahe a Kladne. (dyfur) ()
Karel Kachyňa dokázal svléknout nejednu herečku, zde velmi cudně i "priceznu Marušku". Jinak je film studiem o dospívání ve špinavém šedivém Kladně, hledání lásky, místě ve společnosti, o budoucnosti člověka. Setkáváme se i s jistým ekologickým pohledem, ale jedná se jen o velmi mírnou kritiku, kterou dospělé kádry dokáží rychle eliminovat. Je úsměvné, jak lidi ze sídliště ve městě odjíždí na obdobné sídliště za městy, kde se pachtí na chatičkách, ale jejich život je úplně stejný. Potěšilo mě, že tříletá holčička to nebyla... Nakonec jsem byl překvapen minirolemi Jiřího Lábuse a Petra Kostky a mnohé známé herce uvedené zde jsem vůbec neodhalil. Stejně se ale někdy rád podívám znovu, byť hudba je dost brzy velmi otravná. ()
A zrodil se. Hitchcockovsky dvorní lapka chvil. Antonioniovský detailista útrob zachumlaných snů svých. Chmurných můr mušketýr, skrz které prokoukl do světa. Sfoukl klukovský krunýř, tápající chmýří. Redfordovský "David Hemmings," mladá léta. ()
Velmi dobra sonda do duse mladeho studenta. A dalsi ze strizlive rady ceskoslovenskych filmu, ktere jsou ekologicky ladene. Dosud jsem o tomto filmu nikdy neslysel a pridavam se k nazorum, ze jde o nepravem opomijeny film. Klasicky uzasna Kachynova rezie a vyborna Liskova hudba. ()
Pro adolescenty své doby snad ano... ()
V první řadě bych se chtěl vysmát stupiditě distributora. Protože to, o čem dle něho tento snímek je, je tak maximálně jedna pětina filmu. Ty detailní záběry na mouchu (nebo na její černobílé fotky) nebo na mucholapku plné usmrcených much působí skutečně trošku bizarně. Celý tento snímek však rozhodně bizarní není. V jednom momentu jsem si sice říkal, zda sleduji psychologickou výpověď o dospívání nebo edukativní film o vztahu člověka k životního prostředí (ten výklad profesora v podání Jaroslava Satoránského na toto téma doprovázený ilustrativním videem je dost dlouhý až otravný), ale o pár scén později jsem pochopil, že to pro ten film má svůj smysl. Svůj smysl má i celý tento film a určitě stojí za to se na něj (distributorovi na truc) podívat. Mj. i kvůli celé řadě pěkných uměleckých černobílých fotografií, kterými hlavní hrdina dokumentuje realitu kolem sebe. ()
Vono se i mistrovi něco nepovede a hudba Lišky to nezachrání. Dá se to sledovat celé, ale potom si zkušený divák položí otázku: Proč to bylo točeno? ()
Reklama