Režie:
Aki KaurismäkiScénář:
Aki KaurismäkiKamera:
Timo SalminenHudba:
Mauri SuménHrají:
Kati Outinen, Elina Salo, Esko Nikkari, Vesa Vierikko, Reijo Taipale, Silu Seppälä, Outi Mäenpää, Marja Packalén, Richard Reitinger, Helka Viljanen (více)Obsahy(2)
Hrdinka toužící po lásce a osud, který nepřeje romantickým snům. V osmdesátých letech se ve Finsku často mluvilo o tom, že problémem finského filmu je nedostatek dobrých námětů. Kaurismäkiho tehdy napadlo, že podkladem pro dobrý námět se může stát například obyčejná sirka: Kde se vyrábějí sirky? – Nejspíš v nějaké továrně. – A kdo je tam vyrábí? – Snad nějaké děvče. – A kam jde děvče po práci? – Možná domů. – Co na něj doma čeká? – Možná úchylný otec. Rozvinutím tohoto elementárního dějového řetězce vzniká na konci drama téměř antických rozměrů. Snímek obsahuje, i na Kaurismäkiho tvorbu, mimořádně málo replik, první zazní až po devíti minutách filmu: „Jedno malé pivo." (Česká televize)
(více)Recenze (104)
No čo! Nemal si ten chlapík začínať ... Kaurismäki so všetkým. Dokonalá Kati. ()
Fínky na krásu nezomierajú a napriek veľkým sympatiám k fínskemu národu je ich reč veľmi ťažko počúvateľná, v podstate horšie sú na tom už len naši južní susedia. Aj preto som privítal fakt, že tento film sa vezie presne v duchu tej povahy ľudí od tisícov jazier. Málo dialógov, skoro nikto sa s nikým nerozpráva, všetko je založené v podstate len na pár vetách a hudbe v pozadí. Extrémne vysoké hodnotenie tohto filmu som však nepochopil. Jedinou výhodou je, že nemá ani hodinu a štvrť. Nedám sa zlákať stádom a stojím si za svojím názorom, že film ma nebavil a podľa mňa nebavil ani väčšinu z tých 5-hviezdičkových chorálov, ale mnoho ľudí sa bojí ísť proti prúdu, čo vidíme aj dnes na koronakríze. ()
Pro všechny osamělé... ()
Klasický Aki Kaurismäki. Pokud Vám jeho tvorba sedí, přidejte si 2-3* ()
Silně působivý byl už úvodní dřevem provoněný obrazový průvodce továrnou na výrobu sirek. Tísnivý pocit ve mně vyvolával pohled na mladou dívku Iris vykonávající v ní automaticky nezáživnou činnost. K práci ve fabrice, připočtený ještě osamělý život svobodné ženy, bydlení s matkou a jejím přítelem, jimž dívka odevzdává veškeré vydělané peníze a navíc zastupuje i roli jakési služky v této podivné tiché domácnosti. Do takto bezútěšného života vstoupí jednoho dne naděje. Seznámení s mužem, ke kterému se upne s naivitou zoufalého člověka snažícího se bránit samotě. Ovšem ani tohle slunko nesvítí příliš dlouho...Minimum filmového prostoru, minimum slov a přesto se Kaurismäkimu podařila dokonalá psychologická studie života jedné obyčejné ženy. Klobouk dolů! Pozn.: ano i ve Finsku nosí návštěvy pacientům do nemocnice pomeranče... ()
Achich ouvej, tohle je tak žalostný film... Tedy nemyslím žalostně špatný, ale žalostně smutný. Při jeho sledování mám podobný pocit, jako kdybych se měl smát u komedie o brutálním týrání nějakých roztomilých chlupatých a okatých zviřátek a po celou dobu si v duchu prozpěvuju s Johnem Lennonem: "Aaah, look at all the lonely people..." Božská Kati Outinen se svým nekonečně smutným čumáčkem je jako stvořená pro podobné šílené role v Kaurismäkiho filmech. Umí sice zahrát i mrchu, jak předvedla ve Stínech v ráji, ale ťunťovité buchty jí jdou ještě líp. To, jak trpělivě pracuje v monstrózní sirkárně, to, jak po osamělých večerech poslouchá cizí řeči v rádiu... A moc se mi líbí, že se sebou nenechá stále jen nevybíravě orat a ukáže taky nakonec svoje zuby - její pomsta chutná po jedu na krysy a já jí bezvýhradně žeru. Možná můj nejmilejší Kaurismäkiho film. ()
Tichá ale účelová. Alebo veľká úloha Kati Outinen, ktorý si medzi nami naozaj zaslúžila. Kaurismäki teraz absentoval na divný humor, a nadhľad, ktorý podfarbuje tragédie jeho hrdinov a vybral sa cestou tragédie malého človeka v machinácií podvodov, klamstiev a nelásky. Malá filmová agitka ako sa tvorí zlo, bez toho aby sme hrdinku odsudzovali. Forma, tak typická pre celú jeho tvorbu je tu dodržaná. Od modrých stien prehnane zariadených bytov až po anglický jazyk v pesničkách - až na tú finálnu, ktorá je také uzavretie nad celým príbehom a slúži zároveň ako jeho zhrnutie. Na to, že to má toľko málo minút, je to kupodivu veľmi komplexné a významovo bohaté. ()
Sirkárna je geniálně kafkovské prostředí pro založení bezvýchodného dramatu… Svým vyzněním naprosto depresivní a beznadějný film. Co asi tak jiného mohla Dívka ze sirkárny dělat? Ani se moc nedivím, že Kaurismäkiho filmy ve Finsku až zas tak nebaští. I když jak mi říkal jeden můj finský kamarád, Kaurismäkiho filmy jsou trochu přehnané, ale v podstatě realistické. No v podstatě to tam takhle chodí… ()
Brr, jde z toho strach :) Atmosférou úplně stejné jako Stíny v ráji, snad jen břitší. Kaurismakiho minimalistické hrátky obdivuju - Match factory girl je studený film, k uzoufání tragický, přesto je krásný... 8/10 PS: našel jsem několik paralel s Andersenovou pohádkou Děvčátko se sirkami - náhoda? záměr? ()
Uvedení filmu v rámci Febiofestu 2014 ozdobila osobní účastí sympatická Kati Outinen. V diskuzi po skončení projekce se docela slušně rozpovídala a mj. zaznělo, že v celém filmu herci vysloví pouhých 27 replik.. dobrá polovina filmu vznikla improvizací přímo na místě natáčení.. měsíc po dokončení filmu se ozval Aki Kaurismäki Kati Outinen s tím, že film je příliš krátký a tak je potřeba natočit alespoň dalších 6 minut (tak byla dotočena například scéna z botanické zahrady nebo scéna s neznámým mužem na baru, který "to taky odskáče").. Kati Outinen se poměrně často stává, že ji dodnes neznámí lidé poznávají a oslovují díky tomuto filmu jako "The Match Factory Girl" nebo "small beer"..)) ()
Ženská sice vydrží víc než člověk, ale co je moc, to je moc. A když dojde trpělivost finský ženský, pak neradno s ní popíjet… ()
Celý tento snímek má na svých útlých bedrech Kati Outinen a zvládla to na výbornou i beze slov, z její tváře a očí lze přehledně číst každou proměnu, každý pocit, každou myšlenku.. Nemám co vytknout a upřímně řečeno ani nechci, valím si to na Akiho filmové vlně.. ()
Výkřik zaražený mezi ramena. Do hrudi, v níž cosi potichu bije./ Výkřik, který až se nadechne, vykřičí bolest do krabičky od sirek. ()
Tento studený film bez jakýchkoli emocí se mi líbil. Skromné a tiché děvče z továrny na sirky nakonec nebude tak jednotvárné jako pohyby starých strojů. Jakési city se v ní nakonec objeví a divák bude velmi překvapen. ()
Když se srdce láme, dost to bolí, už to znám. (uznávám, kdybych stokrát chtěl, s horším promem bych už přijít nemohl, avšak co už? stejně mne akorát všeci přehlížíte! děvče zlatovlasý, jak já Ti rozumím! neskrbli s tím utrejchem!) 85% ()
Už úvodní montáž prakticky automatizované výroby sirek je fascinující. Následuje film bez dialogů (postavy spolu nekomunikují a když už promluví, tak nemluví spolu, ale na ostatní) u kterého by se střídavě dalo smát, plakat, a mnohdy obojí zároveň. Ale celé by to bylo "jen" velmi dobré, nebýt hodně překvapivého zvratu, který hlavní hrdince, do té doby jen zmítané rozmary druhých, dá sílu uchopit svůj osud do vlastních rukou. ()
klasickej kaurismakiho flik. ()
Co to tady zase prujmujete? Film totalne o nicem. Zoufale depresivni atmosfera, bezutesna situace krehounke divenky, ktere svitla jiskricka nadeje v podobe svedskeho fousateho prince :-) Prichazi zklamani a svedsky studena pomsta. Mam se dojmout hned na zacatku nebo az na konci? Nebudte pozeri. Je to o nicem a strasna nuda... ()
Dokonalé filmové ztvárnění lidového moudra "jak se do lesa volá, tak...", i když zůstává k úvaze, zda zde nebyla ozvěna silnější nežli její původce/původci. ()
Jen trochu lásky, přeje si Děvče ze sirkárny - univerzální snímek s finskou mentalitou. Aki Kaurismäki a jeho dvorní herečka Kati Outinen stvořili další "tiše" půvabný film, jenž je sice prostý, avšak uvnitř se jedná o drama antických rozměrů. Vrchol Kaurismäkiho estetizace deprese. ()
Reklama