Režie:
Akira KurosawaKamera:
Asakazu NakaiHudba:
Fumio HajasakaHrají:
Toširó Mifune, Takaši Šimura, Noriko Sengoku, Minoru Čiaki, Iširó Honda, Eidžiró Tóno, Isao Kimura, Reizaburó Jamamoto, Eiko Mijoši, Keiko Awadži, Ičiró Sugai (více)Obsahy(1)
Tokio po druhé světové válce. Mladý detektiv kriminální policie Murakami je v autobusu okraden o pistoli. Rozzuřený a zahanbený se pokouší zbraň najít a získat zpět – ale bez úspěchu. Pomocnou ruku mu nabídne starší a moudřejší detektiv Sato, s nímž pak společně stopují pachatele ostudné krádeže. Brzy jsou totiž nalezeny oběti zabité kulkami z Murakamiho zbraně… (oficiální text distributora)
(více)Recenze (89)
Je to už déle, co jsem viděl Rašómona z roku 1950, a pamatuju si z něj jenom útržky, ale Toulavý pes mi ho navzdory odlišnému zasazení příběhu v čase i prostoru dost připomněl. Hlavně skrze ty aranže scén s Japonci sedícími na zemi (ať už na podlaze nebo v lese) a některé až afektovaně podané emoce. Atmosféru měl film dobře vycizelovanou, působivé bylo vykřeslené dusné horko s vějícími ventilátory, později hustý déšť nebo hraní na klavír za oknem během závěrečného střetu. Vyvrcholení výborné, závěr až trochu dojímavý... i Toširó Mifune patří určitě k zajímavým hereckým zjevům (i když jsem ho paradoxně začal vnímat až díky Johnu Frankenheimerovi a jeho snímku Grand Prix) a v civilních rolích je pro mne naštěstí daleko snesitelnější než jako nějaký samuraj s mečem. Problém u mne nastal se zpracováním příběhu o pátrání po jedném chlápkovi s ukradenou zbraní, celkově to bylo v těch dvou hodinách příliš rozvláčné a některé dlouhé pasáže s touláním po městě mi připadaly v tom minimalistickém pojetí až nekonečné. Staré černobílé filmy mívám rád, ale asi se pohybuju na zcela odlišné vlně než Akira Kurosawa. 60% (# Challenge Tour – 52 roků filmu za 52 týdnů) ()
Skvělá práce s kamerou jakožto skvostné vykreslení atmoséfry poválečného Japonska a sociální frustrace. Zaujme i Mifuneho mentor a několik exteriérů, tím však výčet pozitiv bohužel končí. Zápletka je na celkovou stopáž příliš přímočará a vzniká tak dosti hluchých míst. Každý záběr je zbytečně dlouhý (baseball, tržnice, kabaret). Navíc ani samotný filmový materiál mi nepřišel moc kvalitní. Možná chybí Kurosawova vyzrálost včetně jeho dvorního herce. Slabší průměr. ()
Podľa mňa „túlavým psom” nie je nikto iný, než detektív z kriminálky, z oddelenia vrážd, Murakami, ktorý práve neprežíva dvakrát najšťastnejšie životné, kariérne obodobie, pretože po návrate zo strelnice mu bol počas jazdy autobusom ukradnutý revolver, z čoho je jednak strašne nešťastný, ponížený, skrátka, trápi sa ako taký pes, pričom práve jedného takého „zúrivého psiska” bude i prenasledovať, že mu chce byť v pätách, ba čo, musí, lebo jeho registrovanou zbraňou je páchaná trestná činnosť, je nabitá na 7 ostrých nábojov, ktoré sa pomaličky míňajú, a k tomu všade panuje neuveriteľné sparno, kedy sú všetky postavy v jednom kuse zaliate potom, čo im taktiež nepridáva na nálade, a aby nebol na všetko úplne sám, čochvíľa mu bude nápomocný, skúsenejší, starší detektív Sato, bez ktorého by bol v samom keli, čiže, rodí sa zaujímavá dvojica, a la “BUDDY MOVIE” , ktorá ale nie je tak rozdielna, ako by sa na prvý pohľad mohlo zdať. Pokiaľ prídu na stopu nebezpečnému jedincovi/jedincom, prehrmí ešte veľa letných búrok, ktoré tak často visia na vlásku, čo v konečnom dôsledku iba pridáva na pôsobivej atmosfére, ktorá by sa mohla doslova krájať, a za to sa môžem poďakovať najmä Akirovi Kurosawovi a jeho dvornému hercovi Toširóvi Mifunemu, keď títo dvaja páni vytvárajú naprosto spoľahlivý tvorivý tandem, par excellence, ale ešte by som pridal zopár filmových aspektov, ktoré tomu aj dopomáhajú... ! ()
K tomuhle snímku jsem přistupoval s tím, že to asi bude pěkná nuda - a ejhle - po celou dobu jeho trvání jsem se od něj nemohl ani na chvilku odtrhnout. Zkrátka film noir na japonský způsob a v Kurosawowě provedení mně úplně dostal. ()
Obyčejná kriminálka, která by, být natočena dnes, spadala do velmi šedého průměru. Hodně dlouhých hluchých míst a odboček mi způsobilo absolutní dezorientaci v ději a následný nezájem o úplně celý film. Škoda. ()
Méně nápadný a výrazný Kurosawa, zajímavý jednak rolí velmi mladého Mifuneho a jednak "standardně dobrým" výkonem Takashiho Shimury. Není to nejlepší, co jsem od tohoto režiséra viděl, přesto má "soucitný" příběh policisty, cítícího zodpovědnost za činy konané jeho ukradenou pistolí svoji náladu, poetiku a obsahuje několik pěkných rad do života. ■ "Leží tu jako dýně na zahrádce." ()
Nečekané překvápko. Mlaďounký Mifune v čepici byl k nepoznání. A výkon Takashiho Shimury v roli Mifuneho mentora byl ještě lepší. Když k tomu přidám tradičně skvělou Kurosawovu režii, rád snímku odpustím těch několik hluchých míst. ()
Kurosawov snímok sa radí medzi kvalitatívne slabšie projekty, dokáže však aj tak zaujať. Je poctivo vystavaný, s dôrazom na detaily, bohužiaľ má aj negatívne stránky a tou je zbytočná popisnosť a zdĺhavosť. Lepší priemer. ()
Pro mě zdlouhavá nuda... ()
Snímek, tvářící se zpočátku jako čistokrevná krimi, postupně akceleruje v zajímavou sociální a psychologickou sondu. Hodně mě bavila kamera, hodně mě bavilo "nakukování" do tehdejších reálií (jazzík v baru je fakt nářez:), hodně mě bavila dvojice Shimura/Mifune, která zde předvedla svou dost možná nejlepší souhru vůbec. ()
Keď sa povie film Noir automaticky vás napadne mĺkvy detektív s cigaretou v ústach, so slabosťou pre nejakú kabaretnú speváčku, ktorá je zároveň famme fatale a mrcha a ktorý vyšetruje obyčajný zločin na pozadí upršaného mesta. Aj napriek tomu že Túlavý pes nesie mnohé znaky tohto amerického žánru, nedá sa definovať ako úplne typický Noirový príbeh. Rovnako ako aj ostatné neskoré Kurosawové filmy s 50 rokov aj tento sa vysporiadúva z druhou svetovou vojnou a jej dopadom na život Japonských obyvateľov. Zločin je tu podmienený stratou batožiny z vojnového frontu a vrah spolu s postavou neschopného detektíva v podaní ako obvykle skvelého Mifuneho majú viacej spoločného práve vďaka vojnovým skúsenostiam. Vďaka tomu nastáva u detektíva porozumenie s vrahom, ktoré je umocnené poslednou scénou, kde obydvaja ležia vedľa seba, pričom každého čaká iný osud. Atmosféru mesta umocňuje všade prítomného horko a pot, ktorý steká vo veľkom množstve so všetkých ľudí, ktorý sa pred kamerou ocitnú. Ďalším výrazným prvkom je potom príchod dažďa, vďaka ktorému nastáva v prípade zlom a gradácia. Kurosawa po Opitom anjelovi znova spojil dvojicu svojich dvorných hercov Shimuru a Mifuneho a vzniklo možno nie najlepšie, ale rozhodne významovo a formálne výrazne dielo, ktoré má v Kurosawovej filmografií nespochybniteľné miesto. ()
Na Kurosawu mi to pripadalo jako pomerne tuctova detektivka, nebyt vysoke latky, kterou si autor sam sobe kvalitou svych jinych filmu nasazuje, mozna bych se na tento snimek dival jinak. Takto pouze prumerne hodnoceni. ()
Neviem, neviem k tomuto Kurosawovmu filmu si nejako tvorím zvláštne puto, keď aj niekoľko dní od pozretia sa mi vybavujú scény z horúčavou zaliateho Tokia, kde sa Murakami vydáva na odyseu za ukradnutou pištoľou a svojim tieňom. Po Opitom anjelovi ďalší Kurosawov technicky krásny "mestský" film s výbornou atmosféru, ktorý patrí k tomu najlepšiemu z neamerického filmu noir. ()
Bohužel toto byl zatím asi nejslabší Kurosawův snímek. Děj byl nezajímavý, rozvleklý, zdlouhavý a většinu času jsem se nudil. Postava Toshira Mifuneho byla příliš nevýrazná a příliš v pozadí. ()
Trošku mě sral Mifuneho útlocitný zelenáč.. a fakt, že to místy nedávalo úplně smysl.... Ale jinak je to skoro až jakoby fincheroidní krimi, které může fungovat i jako dokument o životě v japonském velkoměstě své doby.. ()
Můj první film od Kurosawy, v některých místech dost natažený, až mi to i vadilo. Na to, že děj nebyl nějak složitý, tak myslím, že by to šlo i zkrátit, ale je to jenom můj subjektivní názor :). Jinak je to stará dobrá kriminálka, s osvědčeným modelem mladý a horlivý nováček a starší a zkušenější kolega. ()
Akira Kurosawa se vyznačuje pomalým tempem vyprávění, ale tady je to možná místy hodně pomalé. Hluché místa jsou tu taky, které odbíhají od příběhu. Konec filmu či jeho polovina měla spád a bez hluchých míst. Detektiv Sato dává lekce "života" mladému parťákovi Murakamimu. Celkově hodnotím ***1/2 ()
Celkem sympatický kriminální film. Bavila mě na něm přímočarost vyšetřování a celkem jasná motivace postav, což je metla většiny dnešních kriminálek. Hodně se mi taky líbilo, jak z prostředí krásně vyzařuje vliv konfucianismu, což ocení hlavně ti, kdo se třeba jen trochu zajímají o jiné kultury. Navíc vyšetřování v podání Sata vypadá tak jednoduše a elegantně, že se o tom dokonce budete chtít vědět něco víc. Do super filmu tomu přecijen něco schází a něco nadbývá, ale koho zajímá více vyšetřování a psychologie než hektolitry krve a stovky neznámých slov, tak ten si celkem užije. ()
Japonský pokus o film-noir, který se ale podle mě dost nevyvedl. Zápletka o ukradené zbrani neni z těch, které dokážou utáhnout dvouhodinový film, vše se neskutečně vleče a já se neskutečně nudil, na což nejsem u tohoto žánru vubec zvyklý. Sice Toshirô Mifune je tradičně skvělý a i hudba se mi velmi líbila, to je ale vše co se dá tomuto filmu přičíst k dobru. Skoro se mi ani nechce věřit, že tohle natočil Kurosawa. ()
4/10 Banalni pribeh a zapletka korunovana dlouhymi nudnymi zabery a la italsky neo, to neni nic pro me. Jakoby se to celou dobu toporilo aspon k nejakemu climaxu na konci a houby, houby zlata rybko - spatenka ()
Reklama