Režie:
Vicente VillanuevaKamera:
David OmedesHudba:
Antonio EscobarHrají:
Rossy de Palma, Alexandra Jiménez, Paco León, Oscar Martínez, Adrián Lastra, Inma Cuevas, Ana Rujas, Carolina Lapausa, Pepa Gracia, Paqui Horcajo, Ángel Ruiz (více)Obsahy(1)
Jednoho odpoledne se v čekárně u renomovaného psychologa Palomera schází šestice roztodivných lidí, kdy každý trpí jinou variantou obsesivně-kompulzivní poruchy neboli OCD. Každý z nich je objednaný na 16:30, ale schůzka měla být individuální. Sekretářka tvrdí, že si nový objednávací počítačový systém dělá, co chce, a že doktorovo letadlo má zpoždění. Šest pacientů tedy čeká... (C0r0ner)
(více)Videa (11)
Recenze (61)
Film trochu staršího data, neprávem opomíjen a zapomenut stejně jako téma, kterého se týká. OCD je velice komplikovaná a zároveň rozmanitá nemoc, která má několik druhů a stupňů vážnosti. Nevyzpytatelná stejně jako člověk, který jí trpí. Jelikož s ní bojuju od 16.let vím o čem mluvím a režisér to díky bohu ví taky. Dokonalé vypointování každého nemocného, občas mi běhal mráz po zádech a občas sem umíral smíchy. Pokud nemoc neznáte, některé postavy a situace Vám přijdou až moc. Ale to je díky tomu, že režisér každému naordinoval ten nejtěžší průběh nemoci takže občas jsou herecké kreace za hranicí teatrálního divadelnictví, ale tak to prostě je. Každá postava našla svého dokonalého protagonistu a herecká sestava je opravdu skvělá. Hlavně Oscar Martínez má můj obdiv. Filmu možná trošku uškodí neskutečně předvídatelné finále a pomalejší střední pasáž, ale záchvaty smíchu vás neminou a cenné informace o hodně podceňované a málo probírané nemoci dostanete měrou vrchovatou. Na 5* by to muselo mít pevnější režii ale pro mě, jako lehký mix všech přítomných to bylo hodně osobní. Pokračování nebo podobně laděný film by to chtělo hned.80%. ()
Dost zvláštní španělský snímek. Jak asi může dopadnout, když se vám v jedné čekárně sejde šest lidí s rozlišnými formami OCD? O vtipné situace pak rozhodně není nouze. On uznávaný psycholog se stále není schopný dostavit, a tak se pacienti rozhodnou si pomoct sami. Vystavují se různým stresovým situacím a snaží se překonat své poruchy. Je to dost dobře udělané s člověk se u toho skvěle pobaví. Konec se dá tak trochu čekat, ale i tak může člověka překvapit. "Radši otevři nohy!" ()
„OCD, OCD!“ „Kdo je tam?“ „Tady bipolár odvedle. Kurva, hned otevři, nebo rozkopu ty dveře!!!“ „Je odemčeno, pojď dál, já nesmím sahat na nic, co začíná na „K“, nebo má méně než tři slabiky.“ „Ne, díky, už nemám náladu.“ Dzzzzzzzz. Všichni ti, kdož v té záplavě fekálních trapáren a přitroublých hihňáren pro pubertální instáčové kokoty posledních let citelně postrádali nějakou milou, opravdu vtipnou a inteligentní kokotmédii, si teď pěkně srovnají ve skříni dokonale složené ponožky tak, aby jim v komínku na milimetr zařezávaly hrany na obou jeho stranách, vydrhnou si do běla ruce Savem, desetkrát zkontrolují, jestli opravdu zavřeli v kuchyni plyn, mimovolně pošlou všechny kolem nahlas do piče, umístí se naprosto symetricky na osu televizního křesla a ihned poté si to okamžitě nerušeně pustí! V podstatě stominutový vtip o tom, jaxe pár obsedantních kompulzistů takhle sejde v čekárně u psychiatra, ovšem vymazlený do perfekce tak, že mě přinutil několikrát se brutálně zachichotat, papoušci mě dokonce vychýlili z osové souměrnosti a na hodinu a půl mi to úplně odstřelilo toureta! „Kokoti vyjebaní!“ Dokonce jim v tom hraje i Babčáková a má skvělý iberský přízvuk. A Chimenézovic Saši bych z fleku dobrovolně vybělil záclony, přičemž by mi nemusela vůbec na nic sahat. ()
Partička lidí trpících různými druhy obsedantně kompulzivní poruchy se sejde v čekárně u psychiatra. No a pokud se to umí, tak to jako námět stačí. A Villanueva umí. Výborně napsané postavy, neméně výborně zahrané poruchy, slušné tempo, vtipné dialogy. Má to vlastně všechno, co od komedie chci. K absolutní dokonalosti mi sice něco málo chybí, ale i tak se jedná o jednu z nejlepších komedií co jsem za poslední roky viděl. 85% ()
Přišlo mi na začátku, že jde o zadání na téma podejte nějak vtipně možné psychické poruchy, aby se divák poučil a ty lidi neodsuzoval, ale pokusil se je pochopit. Naštěstí v poslední tři čtvrtě hodině došlo k oné sebe-terapii se třemi minutami a konečnému rozuzlení, kdy těm lidem stoupnulo sebevědomí, že se ta psychická porucha dá nějak zvládnout. Že tam jde o nějaký podraz, to napadne diváka asi hodně rychle, a v podstatě se dalo vylučovací metodou přijít i na to, co se děje a kdo v tom jede. Tam mi to přišlo malinko odfláknuté, protože by stačilo, aby někdo z jedné skupiny uviděl náhodou fotku jiné skupiny a bylo by po překvapení. Ona ostatně i ta sekretářka byla střelená včetně těch kočiček. Ale ten konec je hodně pozitivní a příjemně mne překvapil. ()
Galerie (13)
Zajímavosti (2)
- „Toc“ je ve španělštině zkratka pro „trastorno obsesivo compulsivo“, tedy obsedantně kompulzivní porucha, kterou trpí hlavní aktéři. (TheSpearCZ)
- Fotka, kterou má Tiffany (Inma Cuevas) na stole, pochází z krátkometrážního snímku Meeting with Sarah Jessica (2013), který také režíroval Vicente Villanueva. Inma Cuevas si ve snímku také zahrála. (TheSpearCZ)
Reklama