Scénář:
Jan NěmecKamera:
Jiří MaxaHrají:
Jiří Mádl, Karel Roden (vypravěč), Táňa Pauhofová, Jiří Bartoška, Martin Pechlát, Ted Otis, Gabriela Míčová, Jiří Menzel, Tomáš Klein, Jiří Forejt (více)Obsahy(1)
Autobiograficky laděný příběh výstředního režiséra Jana Němce, který s gustem sobě vlastním vypráví o svých láskách, filmech, nadějích, prohrách i vítězstvích. Neboť kdo byl jednou vlkem, vlkem navždy zůstává... Poslední filmové dílo legendárního českého tvůrce Jana Němce (mj. O slavnosti a hostech, Démanty noci, V žáru královské lásky) volně vychází z autorovy publikace „Nepodávej ruku číšníkovi“ a sleduje jeho životní osudy od šedesátých let do současnosti – od festivalu v Cannes v roce 1968 až do MFF v Karlových Varech v roce 2015. Němcovo alter ego jménem John Jan zde představuje herec Jiří Mádl. „Film má v názvu vlka, tvora divokého, lstivého, neovladatelného. Vlk v rouše beránčím a naopak. Uvidíte místa činu, autentický dialog, autorský komentář, archivy pravé i falzifikáty. To, co bude ve filmu, se skutečně stalo a John Jan to skutečně prožil. I když, pravda, občas jsem to trochu nafouknul,” řekl režisér Jan Němec během filmových příprav. Při natáčení mu nešlo o historickou věrohodnost, ale o vytvoření ducha i atmosféry minulé doby a zachycení génia loci daných míst. Režisér Jan Němec se bohužel dokončení svého posledního celovečerního filmu nedožil. Zemřel 18. března 2016, dva dny před poslední dotáčkou. Nicméně film v hrubých obrysech dokončil. Protože jeho zdravotní stav už nebyl nejlepší, pověřil dokončením snímku pomocného režiséra Tomáše Kleina. Snímek byl uveden v hlavní soutěži karlovarského festivalu a krátce před Němcovými nedožitými 80. narozeninami oceněn Zvláštním uznáním poroty. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (76)
Příběh filmaře, neboli Jana Němce. (Ne)hraje Jiří Mádl. Upřímně, zatím to je jediné, co se od Němce po revoluci dá, ačkoli jsem ještě neviděl všechno. Je to teda spíš dokument, ale není nudný, Němec se tu divně nepohybuje, nehraje na klávesy a ani moc neexperimentuje s rybím okem, za to tady máme historické záběry a koukat se na to dá. Prozatím nejlepší, co jsem od Němce viděl. 3* EDIT: Dnes jsem měl možnost vidět film podruhé a zanechal ve mě větší zážitek, než poprvé, dokonce jsem byl schopný ten film více docenit a díky tomu si ho taky víc užít. Přidávám hvězdičku, takže 4* ()
Vždycky sem měl slabost pro filmy i osobnost Jana Němce. Byla to kontroverzní osobnost, ale geniální filmař, alespoň jeho první dva český filmy jsou nepřekonatelný. VzKV je jeho nejlepší film od NHsM, svérázný filmový epitaf a autoportrét. Nikdo by mu lepší filmový pomník než on sám nenatočil, on sám nejlíp znal svůj život. Důstojný rozloučení se světem a životem, stihnul si to Honzo Jane. ()
Bavilo mě Němcovo nadšení pro točbu, popis nejdůležitějších okamžiků pro něj (a naši republiku), jeho nadhled, smysl pro (sebe)ironii, v podstatě jsem byl nadšen, že jistě nevím, co je přibarveno více a co méně. Všechen ten podvratný styl spolu s výbornými herci na mě zapůsobil, litoval jsem, že Němec toho sebestředného Goddarda trochu nezmáčknul. Porevoluční tvorbu tohoto legendárního režiséra moc neznám, ale mít tenhle snímek vymazlenější formu, přidám snad i čtvrtou hvězdu. ()
Drobné příběhy, ze kterých se skládá životní příběh vyprávěný tak, jak se všechny (zvláště ty o nás samých) vyprávějí. Z toho, co se stalo se část zapomene, vynechané části se doplní podle jiných příběhů, všechno se posune do nám příznivější roviny, okoření se trochu vtipem a vloží se pochybnosti, rozhodování a akce. A tohle, že není náš příběh? Samozřejmě, že je. Copak znáte nějaký jiný!... Byť kritikou zprvu podlomen, film mě uspokojil již svou hravostí, dokumentaristickou sběhlostí i slušným výkonem Jiřího Mádla. Poznámka: Přejděme trochu od Jana Němce přímo do Vinohrad; v Královských Vinohradech se totiž narodil nejen vlk, ale i beránek, Jiří Langer. Film o něm je zatím jen žádoucí. Určitě si to také myslí Reiner Stach, autor dalekosahající monografie o Kafkovy, v níž také setkání Langera a Kafky popisuje. ()
Formálně povedený vypravěčský experiment na téma vlastní autobiografie, kterou nelze brát úplně za slovo, ale rozhodně můžeme pochopit, proč chtěl Jan Němec zabít Godarda. Tak proč to nakonec neudělat aspoň ve filmu, že? S přesvědčivostí výpravy a kulis si autor starosti nedělal. Na historický film rozpočet neměl, tak prostě natočil Cannes '68 (a jiná místa i časy) letos. Buď se s tím divák srovná, nebo to prostě nebyl ten pravý divák. A v neposlední řadě mě opět celkem bavil Jiří Mádl. ()
Galerie (23)
Zajímavosti (2)
- Jan Němec, který se dokončení filmu bohužel nedožil, po několika letech příprav zahájil natáčení na filmovém festivalu v Cannes v létě 2015, kde zaznamenal osudový rok 1968. Tři zástupci české nové vlny včetně Němce (těmi dalšími byli Miloš Forman a Jiří Menzel) měli tehdy šanci získat Zlatou palmu. Levicoví francouzští filmaři v čele s Jean-Lucem Godardem ale pod vlivem revolučních studentských bouří festivalovou soutěž předčasně ukončili. Osudovou ránou Němcovy slibné mezinárodní kariéry byl pak o několik týdnů později příjezd ruských tanků do Prahy. (Zdroj: Boskovice Festival)
Reklama