VOD (1)
Série(6) / Epizody(65)
Obsahy(2)
Pár desítek let po turnaji, který jim změnil život, na sebe znova narazí soupeři Johnny a Daniel. (Netflix)
Videa (10)
Recenze (220)
Tvůrci se zamýšlí podle jakých pravidel má smysl žít a nesnažit se vidět svět černobíle. Ukazují stupiditu osmdesátkového popu, ale zároveň čerpají z jeho stylovosti a touze být excentrický a vše přehánějící. Daniel a Johnny se snaží do teenagerů principy osmdesátek vštípit. Ti ale zjišťují že se podle nich nedá žít. ()
Chybí tam hloubka. Teda hloubka tam je propastná. Nesmiřitelní nepřátelé často nedokážou postavit jednoduchý most a to je největší problém. Scénář psali lidé, kteří neumí komunikovat. Co by pan Miagy vyřešil okamžitě, to se tady táhne už druhou sérii. Takže to nakonec táhne pořád hlavně nostalgie. To mi stačí. ()
Jakoze film meho detstvi, moje mantra, dostava po 30 letech pokracovani v podobe serialu? OMFG!!! A navic je to natocene opravdu, ale opravdu perfektne! Dokonce zachovali i zakladni povahove rysy postav, i kdyz ony se snazi menit zkusenostma a casem, ale pritom, proste v dalce, v kousku duse jsou stejni jako tehda. Wow. ()
„Dospělí chlapi se budou házet do bazénu!“ Nostalgie, 80. léta, limonádové trable, lehce umělé konflikty a rivalita. A staré dobré karate. První chlastá, čumí na staré fláky, žije sám a čistí septiky, druhému se daří v podnikání, má milující rodinu, je samý úsměv, vzor poctivosti. Johnny Lawrence a Daniel LaRusso. Když prvnímu jmenovanému nabourají milovaného Pontiaca, odchází z opravny s bonsají. Od kohopak ji asi dostal? Je úžasné vidět, jak tvůrci vzali z úvodní trilogie jen to smysluplné (staré dobré karate, slušně uchopené postavy) a obalili to dalšími nosnými prvky (včetně humoru) pro svoje mnohem bohatší vyprávění. Tohle dvacetiletí diváci nemůžou absolutně pobírat. Zázraky se dějí. Úsměvných až zoufalých snah o oživení dávno mrtvých kultů už tady nemálo bylo, tentokrát to vyšlo. Zaslouženě. Laťka zůstává vysoko, potěší i jedince, kteří nemají až tak vřelý vztah k původní filmové trilogii (ale samozřejmě je éra 80. let neminula). Já třeba ulítával spíš na prvním Karate tiger, kdy jsem si finální souboj s Kurtem McKinneym a šklebícím se belgickým Rusem Jean-Claudem přehrával několikrát za sebou. Jednotlivé série si drží kvalitu, ač samozřejmě rivalita mezi Johnnym a Dannym místy mírně nabírá na umělosti. Scénáristé holt hodně chtějí, aby se přiostřilo. Rovněž místy mnohé natahují a ve výsledku se toho v daný díl až tolik nestane. Občas se to zbytečně zavrtává do rodinného melodramatu. I vztahové peripetie jsou poměrně mdlé. Každopádně když to dějově vázne, každá epizoda nabídne pár vtipů, kdy mnohé z nich opravdu fungují. Prostě se sešel tým lidí, kteří nad výsledkem přemýšlejí a rozumějí oběma dobám. A hlavně nás vracejí do té, kterou jsme měli tak rádi. Je rovněž s podivem, že ústřední dvojka (Ralph Macchio a William Zabka) roky sbírala jen filmové drobky a pak přikluše s něčím, v čem funguje naprosto přirozeně. Paráda. „Nevymřelo karate v osmdesátkách?“ LEDEN 2022: Čtvrtá řada měla přijít s něčím novým, ale to se úplně nepovedlo. Sice hlásíme další velký návrat, Terry Silver, padouch z Karate Kid 3, ale najednou jsme v půlce série a uvědomíme si, že sledujeme prakticky to samé, občas přijde mrak, pak zase vysvitne slunce, vývoj postav i děje je víceméně nijaký. Scenáristické protahování rivality mezi ústřední dvojkou bylo až úsměvné. ()
1. série je prostě úžasná. Skvěle oprášená stará kultovní záležitost. Ne, že já bych byl nějaký extra fanda, ale scénáristicky se Cobra Kai parádně povedla. Vztahy mezi někdejšími rivaly, otci a dětmi a celkem i ty školní vztahy jsem dokázal zkousnout. Moc se také povedlo vykreslení obyčejných lidí a toho, jak vnímání nějaké situace ovlivní naše rozhodování, i když se může navenek zdát nesmyslné. Dalším řadám tolik nedůvěřuji, ale rozhodně je rád zkusím. 2. série má jeden hodně nepříjemný nešvar. Sice tu máme X relativně fajnových a hodných postav, ale za každou cenu se musí každá z nich minimálně jednou zachovat jak totální dement. Někde se to dá při hlubším uvážení obhájit, ale někde prostě ne. Navíc jsou díly, kdy je toho vztahování na střední na mě už moc. Potom ale přijde díl s písní Show must go on a úplný závěr a já se těším na další řadu. V posledním díle dlouhá bojová scéna? Úžasná. Sice choreografie a výkony mladých herců občas trochu pokulhávají, ale na seriálovou úroveň je to špica. Když se na scéně objeví navíc oba hlavní představitelé z původního filmu, jsou ty vztahy také parádně vytěžené. I když zase. Často by stačilo velmi málo a situace by se vyřešila snadno. Ále holt, když se musí jít dramatickým situacím naproti, začnou se postavy chovat, jak ty kokoti. 3. řada se zbavila nešvaru předchozích řad, ale bohužel tím, že nasadila prostě strašně kreténský postavy a dala jim hodně prostoru. A jimi jsou dsná slečna Tory a v osmdesátkách zastydlý Kreese. Nebýt příjemného dílu s Dee Sniderem a závěrečného boje, do kterého vstoupil Daniel, neměla by třetí řada žádný lepší moment. A závěrečná bitka u LaRusových byla teda už hodně debilně nereálná (oproti školní, která aspoň začala tak nějak spontánně a dalo se jí při troše snahy uvěřit. 4. řada má Silvera a to je parádní postava. Hodně nečitelná, s temnou divokou minulostí, ale současně i ukazující dost rozumu. Nebýt ale posledního dílu, moc spokojený bych celkově s řadou nebyl. Takovým příkladem za všechny budiž změna v hudebních doprovodech, kde se místo rockových kapel objevila nějaká popová zpěvačka během finálního turnaje. No ale závěr hodně dobře připravil půdu pro další řadu, na kterou se poprvé od druhé řady zase dost těším. U 5. řady jsem si říkal, že snad došlo k přeobsazení scénáristů. Sice tomu tak není, ale tato řada je o dost jiná, než předchozí. Nehledě na temnější závěr se v několika prvních dílech objevuje spousta opravdu strašně pitomoučkých scén. Jenže kdykoliv jsme si říkal "to snad ne, pro jaký děti tohle píšou?", tak přišel závěr scény a nějaký fórek a já vzal scénu na milost. Devizou páté řady je záporák Terry Silver. Vůbec by se za něj nemusela stydět nějaká bondovka. Nakonec mě ještě mrzí, že touto řadou seriál nekončí. Sice máme plány do budoucna, ale z pohledu všech zúčastněných došlo k vyrovnání a do další řady se nenabízí konflikty tak, jako když končila čtvrtá řada. ()
Galerie (1 140)
Zajímavosti (34)
- Na konci dílu tvůrci uctili památku Robu Garrisonovi, který zemřel 27. 9. 2019 na problémy s ledvinami a játry. Garrison se objevil v epizodě Koukni doprava (2019) a také ve filmech, kterými je seriál inspirovaný – Karate Kid (1984), Karate Kid 2 (1986). (UhLee)
- Ve scéně, kdy se poprvé ocitáme ve škole a sledujeme ústřední postavy v ní, začne v pozadí hrát píseň „Cruel Summer“ od skupiny Banarama. Tato píseň a scéna samotná vzdává hold totožné scéně (se stejnou písní) v původním Karate Kidovi (1984). (Knowho)
- Jedná se o přímé pokračování původního filmu Karate Kid z roku 1984. (UncleMorty)
Reklama