Režie:
Oldřich LipskýKamera:
Jaroslav KučeraHudba:
Zdeněk LiškaHrají:
Luděk Sobota, Marta Vančurová, Věra Ferbasová, Josef Dvořák, Ladislav Smoljak, Zdeněk Svěrák, Karel Novák, Václav Lohniský, Eva Fiedlerová, František Husák (více)Obsahy(1)
Pod námětem a scénářem komedie Oldřicha Lipského Jáchyme, hoď ho do stroje! z roku 1974 najdeme poprvé jména oblíbené autorské dvojice Ladislav Smoljak – Zdeněk Svěrák. V té době už byli oba známí jako autoři zábavných rozhlasových pořadů, právě se připravovali na osmou sezónu stále populárnějšího Divadla Járy Cimrmana, v menších rolích se objevili i na filmovém plátně, ale svoje skutečné úspěchy měli tehdy ještě před sebou. Hlavním hrdinou jejich prvního filmového příběhu je nesmělý mládenec František Koudelka (L. Sobota), který uvěří tomu, že bude mít zaručený úspěch v životě, bude-li se řídit kondiciogramem, „vědecky“ sestaveným přehledem svých šťastných i kritických dní. Až po mnoha letech se dozví, že kondiciogram, podle kterého žil, byl určen jeho jmenovci. Mezitím však zažije hodně perné chvíle a neskutečná dobrodružství… Dnes již legendární komedie je jednou z nejlepších, které byly u nás v neveselých časech normalizace natočeny. Dala velkou příležitost komikům nové generace – skutečně úspěšný filmový start zde zahájili Josef Dvořák a Luděk Sobota – ten se na dlouhá léta etabloval do rolí nesmělých až přihlouplých mládenců. Úspěchu napomohl samozřejmě i vynikající scénář, který rozvíjí kaskádu komických situací, a rovněž skvělá režie, která nevynechala jedinou příležitost rozesmát diváka. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (757)
Jedna z těch lepších českých komedií, samozřejmě z dílny Svěráka, Smoljaka a Lipského, což je osvědčená kombinace. Potěšil Luděk Sobota, který je na roli plachého Františka Koudelky jako dělaný. Nejlepší scénou filmu je pro mě jedna z posledních, kde se dostane Václavu Lohniskému do ruky bazuka, ta má grády. ()
Naprosto super zábava z dílny mého nejoblíbenějšího českého režiséra. "Maminka vám posílá vejce...", "Neber úplatky, neber úplatky nebo se z toho zblázníš...", "Tak kde je ten prďola, co tady čepuje to pivo?", "Slezte z toho lustru Donalde, vidím vás..." a "Já vám dám Koudelku...". To jsou scény, které mě vždycky dostanou. Děkuju pánům Svěrákovi, Smoljakovi a samozřejmě Lipskému. ()
To jsem se asi nostalgicky ustřelil. Zkouknutí po mnoha letech mi dalo těžce zabrat. Je sice fajn, že celý ten film znám nazpaměť, ale je prošpikován mnoha trapnostmi, že to vtipné trochu zapadá. A přitom třeba taková Vesnička si tu kvalitu udržela a baví mě stále naplno. Tohle jsem jako menší hltal a zbožňoval a dneska jsem zíral speciálně na postsynchrony nebo některé herecké výkony - vedoucí judistů? Já vím, slušnej oddíl, ale třeba ten první souboj se Sobotou? Kdyby ty kultovní Donaldoviny nepohřbil například "dnes na mě všechno padá"...hahaaaaaaa, tak bych byl asi o dost spokojenější. ()
Jeden z mnoha skvělých námětů cimrmanovské dvojice Svěrák - Smoljak je stále aktuální kritikou moderních technologií, které nepokrytě manipulují duševním stavem člověka v ryze kontraproduktivním směru. Plejáda nesmrtelných a dnes již legendárních scének, dialogů, výstupů a samozřejmě hereckých výkonů mění JÁCHYMA v jedno z nejsvěžejších děl normalizační kinematografie. Osobně pak oceňuji zářivý, i když bohužel vlastně jen meteoritní comeback někdejší star prvorepublikového filmu Věry Ferbasové coby nádherně roztomilé svérázné tetinky. Nestárnoucí titul. ()
Jáchyme, hoď ho do stroje (Joaquín, puso en la Máquina) je zajímavý především v pojetí aiónského boje proti nestandardnímu procesu chronologické výpovědi stavu věcí nadcházejících. František Koudelka (Francesco "Paco" Hilado) trpící Angelmanovým syndromem, přijíždí do města a zde právě začínají všechny peripetie s asimilací v raně normalizační společnosti. Překonává všechny překážky za pomocí rozpisu, který grafickými značkami znázorňuje, kdy se u něj bude Angelman projevovat více či méně. Projevy syndromu zvaného také Happy puppet neboli šťastná loutka jsou tak odvislé od tohoto scénáře, za kterým nejspíš stojí samotný Jáchym. Postava veskrze tajemná. Pacient František se ale setkává s celou plejádou pitoreskních postav jako např. Edou Hudečkem (Eduardo Folklórico), Blankou (Membrana), vilnou dvojicí podnikových terapeutů Karfíkem a Kláskem (Coliflor y Cerveza), prchlivým závodníkem Volejníkem (piloto Petróleo), svou tetičkou Marií Sýkorovou a jejím psem Gregorem (tiíta Mária Parus y su pinche coyote Gregorio) a zároveň celým svým bytím fatálně směřuje do tenat psychiatra Dr. Chocholouška (Dr. Galerida). Díky nešťastným okolnostem ohledně jeho tzv. happy puppet syndromu se dostane i do týmu zápasníků Judo za STS Chvojkovice - Brod (STS Sabina - Vado). Pointou je, že Jáchymovo chybou se Františkovi dostane do ruky úplně jiný harmonogram věcí budoucích. Zní to zamšmodrchaně, ale z toho chápeme, že (SPOILER) není možné, aby nám někdo naprogramoval život, neboť každý je svého štěstí strůjcem. ()
Galerie (13)
Zajímavosti (99)
- Rozhodčím zápasu juda je kaskadér Petr Jákl st., který v minulosti dosahoval v tomto sportu velmi dobrých výsledků, reprezentoval a dokonce se zúčastnil olympijských her v roce 1972. (sator)
- Když si psychiatr docent Chocholoušek (Václav Lohniský) telefonicky ověřuje údaje o Koudelkovi (Luděk Sobota) u jeho tety, pošle po rozhovoru s ní zřízence na její adresu s tím, že má vidiny. Oni však nejedou k ní, ale na Konopiště, kde naloží závodníka Volejníka (Petr Nárožný). (sator)
- Ladislav Smoljak sa domnieval, že najzaujímavejšia scéna filmu je tá s proti úplatkovým kurzom. Bežne sa mu potom v živote stávalo, že bol pri vybavovaní niektorých záležitostí oslovovaný ľuďmi hláškou: „Neber úplatky, neber úplatky nebo se z toho zblázníš.“ Jednu dobu sa vysielal film v upravenej verzii, kde musela byť vystrihnutá scénka s proti úplatkovým kurzom. Dôvodom bola "nemilosť" herca Jána Valy (mechanik Maňas), ktorý sa nesmel objaviť na televíznych obrazovkách. (Raccoon.city)
Reklama