Režie:
Kirill SerebrennikovKamera:
Vladislav OpeljancHudba:
Roman BilykHrají:
Yoo Teo, Irina Staršenbaum, Roman Bilyk, Filipp Avdějev, Alexandr Gorčilin, Nikita Jefremov, Julija Aug, Jelena Koreněva, Lija Achedžakova, Anton Adasinskij (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Leningrad, začátek osmdesátých let. Neoficiální hudební scénou hýbají místní následovníci Lou Reeda, Iggyho Popa, Bowieho nebo Talking Heads. Patří k nim i mladý Viktor. Když se setká se svým idolem Mikem a jeho krásnou ženou Natašou, začíná léto plné hudby, přátelství a zakázané lásky. Film o začátcích skutečných kultovních kapel Kino a Zoopark měl premiéru v hlavní soutěži festivalu v Cannes, zatímco režisér Kirill Serebrennikov trávil čas v domácím vězení v Moskvě. (Aerofilms)
(více)Recenze (68)
Super ruská hudební jízda na pozadí socíku... ()
To prostredi a chovani osob mi do Leningradu, pocatku 80. let uplne nesedelo. Ale ta atmosfera tam je, namet zajimavy a i pres mozna slabsi pribeh vse zachranuje velmi dobra hudba a celkove zpracovani. Co je genialni, tak klip ve vlaku na Psycho killer od Talking Heads a Perfect day od Lou Reeda. ()
S malými výhradami k autentickosti filmu, ktoré však nahradilo obsadenie a spracovanie, dávam nakoniec 3*. Niektoré piesne a ten milostný trojuholník, mi proste nesadli. Atmosféra doby, vynikajúca. ()
Sledovat zákulisí ruského undergroundu bylo fascinující, Kino jsem jednu dobu poslouchal, a díky Létu nyní jejich tvorba dostává úplně jiný rozměr. Na druhou stranu, její předchozí znalost způsobila, že jsem celý film čekal na nějaký hit, který poznám, a dočkal jsem se až u závěrečných titulků. To je ale jen drobnost. Hudba i zpracování je totiž opravdu bezchybné a vytváří jedinečnou atmosféru. Na jedné straně až dokumentární pohled na poměry v Sovětském svazu 80. let a ilegální bytovou kulturu, v kontrastu s geniálními snovými adaptacemi západních mega-hitů na straně druhé. Jediné, co bych vytkl je až příliš rozvolněný a neuspořádaný scénář. V jednotlivých scénách jsem si opravdu liboval, ale v druhé půlce jsem s každou další sekvencí očekával nějaký zvrat, který tomu všemu dá jakýsi rámec. A pak to skončilo tak trochu do ztracena. Na druhou stranu je Serebrennikův přístup osvěžující a co film pomíjí, výmluvně řeknou čtyři strohé letopočty, z čehož jde fakt úzkost (po lidech nakonec zbudou jen čísla, jak jednou náhodně prohlásil kamarád). ()
Povedené hudební retro s kvalitním soundtrackem, výbornou kamerou a několika stylizovanými klipovými sekvencemi. Léto funguje jak na úrovni vztahů, tak na úrovni hudebního dramatu z režimu, který rockovému žánru nepřál. U nás filmu trochu ubírá na působivosti to, že o kapelách Zoopark a Kino slyšíme nejspíš poprvé, takže tolik nedoceníme to sledování později slavných muzikantů v jejich začátcích. Na druhou stranu nás ale díky tomu nemusí vůbec trápit věrnost skutečným událostem, s nimiž totiž Serebrennikov pracuje jen volně (což příležitostným bořením čtvrté stěny komentuje i přímo ve filmu). ()
Skúsil som tento vysoko hodnotený film, ale nedopadlo to dobre. Nič mi nehovorí tá hudba, ani leningradská rocková scéna, ani tá umelá atmosféra. Naviac sa tvorcovia snažili byť zaujímaví čiernobielym obrazom. Nemám nič proti starým čb filmom, ale vysoko kvalitný full HD čiernobiely obraz nenavodí atmosféru starého filmu, ani svet nebol v osemdesiatych rokoch takto čiernobiely. Oproti českým a slovenským filmom je tento len takým slabučkým bezzubým hryzkaním do minulej doby, ktorá sa na tom prekliatom východe dnes vracia v ešte horšej forme. ()
Tak to neboli Vesiolye rebyata alebo Алла Пугачева (Миллион алых роз) ktorých som kedysi dáááávno videl na Bratislavskej lýre. Hlavní protagonisti sú Viktor Coj (Ви́ктор Цой) frontman kapelky Кино a Mike Naumenko (Майк Науменко) frontman skupiny Зоопарк ktorá sa pokladá za priekopníka ruského rocku. Keď niekto očakával celý príbeh Coja bol sklamaný. Toto bol len začiatok jeho skvelej kariéry. Zomrel tragicky pri autonehode ako 28 ročný, jeho Moskvič bol na šrot. (Mark Bolan z T-Rex v Mini 1275GT ako 29 ročný. Vo filme je prezentovaný skladbou Children Of The Revolution https://www.youtube.com/watch?v=VcCQCYok3pg). Výstih doby podfarbený v čierno-bielom formáte nemá chybu. Asi chýba len viac vodečky ktorá sa stala pliagou pre Mika Neumenka. Rád by som spomenul ešte jednu výraznú Ruskú skupinu ktorá začala s Rock na konci ´70 rokov. Je to Nautilus Pompilius (Наутилус Помпилиус) ktorej hudbu mnohí možno poznajú s kultového filmu Brat. A text skladby "Зверь" je k tomuto filmu ako šitý na mieru. https://www.youtube.com/watch?v=Oo2VqW4zamE ()
Pokud vite kdo je Майк Науменко nebo Виктор Цой uzijete si film dvojnasob. Moc hezke. ()
Jsem rád, že má někdo tak poetický vzpomínky na Sovětský svaz. Díky tomu jsem viděl sice silně idealizovanej, ale mimořádně půvabnej film (s krapet smutným koncem). ()
Velké překvapení karlovarského festivalu. Zdejší anotace mě totiž příliš nezaujala, a tak jsem nechala zhlédnutí až na Ozvěny. No a vyplatilo se. Hodně nezávislý, hodně jiný, hudební snímek o počátcích rockového undergraundu v Rusku (SSSR). Spíš než o dramatizaci jde o romantizaci celého období. Přesto v divákovi zůstává hořká pachuť nesvobody. Skvělá hudba, hravý vizuál nebo podmanivá romantická linka dohromady s příjemně ospalou náladou vrcholícího léta dávají vzniknout unikátnímu zážitku. ()
[3,5*] "К сожалению, ничего этого не было." ("Žiaľ, nič z toho sa nestalo.") Originálny životopisný hudobný film, ktorý ma uchvátil najmä tým podmanivým kontrastom divokej fantázie (ako to mohlo byť) a podstatne šedivejšej reality (ako to naozaj bolo). Narážam hlavne na tie ohromne štýlové videoklipy, zručne vložené do filmu (mimochodom, výborná kamera Vladislava Opeljanca, kameramana môjho obľúbenca Nikitu Michalkova). Najkrajšie je ten kontrast zobrazený pri koncerte skupiny, keď vo fantazijnej scéne publikum pri vystúpení mohutne buráca, zatiaľ čo v skutočnej scéne nevydá ani hláska, len na konci pesničky monotónne zatlieska. Aj taký bol sovietsky svet v 80. rokoch, muzikanti tam riešili veľmi odlišné problémy než ich kolegovia na západe (hlavne s cenzúrou zo strany "uvedomelých súdruhov"). Okrem zručného vykreslenia doby je film silný aj svojimi trefnými hláškami ("Lenivosť je moja najlepšia vlastnosť. Vďaka nej nespácham množstvo zlých skutkov."). Kapely Zoopark a Kino som nepoznal, ale ich melodické piesne ma celkom zaujali, takže ma film obohatil aj v tomto smere. "Зима прошла, настало лето, спасибо партии за это." ("Skončila zima, začalo leto, ďakujem strane za to.") ()
Takový mix socrealistických Hair a zelenkovské (polo)fikce. Vizuálně bravurní. ()
Stíny horkého léta. ()
Nedávno jsem si neuvěřitelně užil Control, přestože jsem nikdy příliš neposlouchal Joy Division a teď jsem si ještě o něco víc užil Léto, přestože jsem nikdy neslyšel nic o... Zoopark a Kino? Tak se jmenovali, že? Oproti zmíněnému Control tohle nebyla rozhodně taková depka (přestože nějaké melancholičtější části by se našly), právě naopak, dlouho jsem neviděl takhle příjemný, nádherně nostalgický film. 9/10 ()
SSSR, osmdesátá léta. Komunismus začíná rezivět a Stalinovi sochy mají v očích touhu obléct si džíny. V Moskvě, ale hlavně v Leningradu, pomalu z podhoubí relativní svobody a rock´n´rollu vyrůstají rockové a punkové skupiny. A někdy tehdy se potkali Viktor a Majk. Režiséru Serebrennikovovi se docela dobře podařilo zachytit atmosféru lenigradského undergroundu, avšak potenciál doby a místa nevyužil naplno. Filmu by slušel větší spád, i když i rockeři taky někdy hrají blues. Výborná hudba ovšem přidává filmu na síle. Mezi třemi a čtyřmi hvědičkami. ()
Vietnamec mluvící rusky si hraje na jima Morrisona, pak je tam týpek co si myslí že je ruskej Mick Jagger, oba chtěj chodit s ruskou Mary Elizabeth Winstead z ulice Cloverfield 10, která cestovala filmovým časoprostorem aby mohla v tomhle hrát, do toho tam občas vystoupí David Matásek v image Z Básníků a řekne nám, že "tohle se nestalo," a celý film provází cover verze hitu od Václava Neckáře "Půlnoční." (Pardon, ale pokud film nemá nosný příběh, má postavy které mi jsou naprosto ukradené a je to jen slepenec známých rockových hitů zpívaných s ruským akcentem, tak to mi k zábavě nestačí a pak si jí raději vytvářím sám.) ()
Po hodině protrpěné v kině jsem odešla z projekce (dlouho jsem při výběru filmu nešlápla tak vedle). Vyprávění příběhu bylo vleklé jako Lovosice, tudíž jsem se o kapelách Kino a Zoopark nedozvěděla do poloviny filmu vůbec nic - předpokládám, že podobné tempo (ne)vyprávění trvalo až do konce. Film byl utopený v animacích a hudbě - jako, kdyby nebylo co říct. Animace mi navíc přišla dost samoúčelná (jakási vycpávka) a hudba, na kterou jsem se těšila, byla vlastně ve finále dost slabá. Neměla jsem absolutně žádnou motivaci film sledovat dál a postava vypravěče, která sem tam vyskočila na diváka, jen umocňovala moje zoufalství z toho, na jak nudný film se dívám. Zkrátka veškeré snahy o invenci jen dál a dál způsobovaly to, že jsem se téměř unudila k smrti. ()
Melancholické ohlédnutí za undergroundovými 80. léty v Rusku. Moc příjemná změna oproti běžným vykalkulovaným muzikálům. Z Léta čiší režisérova upřímná láska k neučesané rockové/punkové hudbě, těžké a přesto v lecčem výjimečné době a k ikonickým předobrazům postav. Z filmu zkrátka dýchá život - bez falešného lesku, ale o to víc živočišný a strhující. Stopáž, ač přes dvě hodiny, odsýpá neuvěřitelně svižně a oceňuji umění tvůrce nenásilně střídat nálady ve filmu - od revoluční vzpurné bojovnosti až po tesknivou melancholii. Ruské písničky jsou skvěle doplněné tehdejšími západními hudebními vzory a vtipně zasezené do děje. Skvělá pocta tehdejším hudebníkům a jejich fanouškům. Plus silný závěr, který ve mně dokázal zarezonovat. ()
Chcem ísť na výlet do Petrohradu. Nasávať všetky kultúrne a historické vrstvy tohto mesta zaseknutého medzi Európou a Ruskom (Rusko odmietam akceptovať ako Európu, to aj pred šialenosťami z 2022), túlať sa kanálmi, barmi, koncertami a preniknúť medzi hudobný aj politický underground. Zažiť zakázanú lásku, sklamanie aj inšpiráciu, beznádej aj odhodlanie. Po udalostiach z februára 2022 je jasné, že sa do Petrohradu CHTIAC tak skoro nedostanem. A keď na mňa náhodou dopadne nálada zažiť si tento romantický sentiment, pustím si Leto. Je to viac uletenejšie a také, festivalovejšie ako vážnejšia a trpkejšia poľská sestra Studená Vojna, Serebrennikov je ale očividne výtvarne nadaný režisér, želám mu nech čo najskôr zdrhne niekam inam. ()
Atmosférka, které nic nechybělo, spíš něco hvězdrustrhávajícího přebývalo. Akorát nevím, co to bylo. ()
Reklama