Režie:
David LynchScénář:
David LynchKamera:
Peter DemingHudba:
Angelo BadalamentiHrají:
Naomi Watts, Laura Harring, Ann Miller, Dan Hedaya, Justin Theroux, Brent Briscoe, Robert Forster, Katharine Towne, Lee Grant, Scott Coffey, Billy Ray Cyrus (více)Obsahy(1)
Uprostřed noci na pusté losangeleské ulici Mulholland Drive se schyluje k vraždě. Do luxusního cadillacu však narazí vůz řízený opilými mladíky dřív, než stačí muž ve večerním obleku zastřelit elegantní tmavovlásku. Muži v autě zemřou, otřesená žena bloudí nočními ulicemi. Plavovláska Betty Elmsová, která právě přijela z rodného kanadského zapadákova Deep River do Hollywoodu, vyděšenou oběť ráno najde v zamčeném bytě poblíž Sunset Boulevardu, který jí na čas přenechala tetička Ruth. Neznámá, která si podle plakátu na film Gilda začne říkat Rita, ztratila paměť - a Betty se rozhodne pomoci jí pátrat po minulosti plné temných stínů. Zároveň se pokouší realizovat svůj sen stát se herečkou.
Důležitou roli v navzájem propletených příbězích obou žen hraje režisér Adam Kesher přeobsazující zrovna hlavní ženskou roli ve svém příštím hitu Příběh Sylvie Northové, ale i byteček v Sierra Bonita, kam se uchylují dívky, které v hollywoodském světě snů zabloudily na své cestě ke slávě. Nesmíme ovšem zapomenout ani na herečku jménem Camilla Rhodesová, filmového bosse jménem Roque, který s lidmi zachází jako s bezmocnými loutkami, a na jeho mafiánské pohůnky - bratry Castiglianeovy. Svou roli hraje i zlověstný sen, který v restauraci Winkie's na Sunset Boulevardu vypráví velice vyděšený muž jménem Dan... a také podivný noční podnik s názvem Klub Ticha, kabelka s pětadvaceti tisíci dolary a modrá krabice neznámého obsahu, od níž dost dlouho schází ten správný klíč.
V příběhu vystavěném na principech snu si autor pohrává s tím, co si obvykle představujeme pod logikou vyprávění, tradiční chronologií, totožností filmových postav i neměnnou podobou předmětů ve filmovém příběhu. Divák si teprve postupně skládá "skutečný" příběh filmu, který se výrazně liší od "vnějšího" příběhu, který sleduje. Stejně jako v Lost Highway totiž sledujeme cesty vyšinuté mysli, která po naplnění jistého definitivního činu zkouší výčitkám svědomí uniknout do svých představ. Možná, že touha po úniku z reality se ovšem i podruhé zvrhne jen v další zlý sen o lásce k nesprávné osobě...
(Artcam Films)
Recenze (1 308)
Davida Lynche nemusí mít každý rád. Ale ani lehce zmatený divák odcházející z jeho novinky Mulholland Drive s pocitem, že zase nic nepochopil, nemůže režisérovi upřít černokněžnickou bravuru. Klame i stavbou příběhu. Dvě hodiny si člověk libuje, jak je vyprávění nečekaně přehledné, ba ospale pomalé - ovšem sotva se nechá ukolébat, Lynch v poslední půlhodině prudce přehodí výhybku. Humor jen místy projasňuje Lynchův hlavní útok vedený na pomezí detektivky a mysteria. Jeho četné a zálibné odbočky budují znepokojivé zdání neskutečnosti, nicméně občas už hrozí přerůst v soukromou manýru, jež zdržuje a unavuje. Zvláštní kabaret založený na tichu, magie jazzových tónů, kuriózní stvoření jako věštkyně, kovboj, zubící se párek důchodců či plačka, modrá krabička s modrým klíčem; to jsou typicky lynchovské uzlíky v umném propletenci, jenž nutí hledat významy i tam, kde třeba nejsou - a naopak. Ano, možná si z nás Lynch po celý život dělá blázny. Ale je to jeho právo na vlastní styl, který dovedl ke svérázné filmařské dokonalosti. Kdyby jedinkrát prozradil, jak to doopravdy myslí, kouzlo by skončilo. Možná i nominaci na Oscara za nejlepší režii dali akademici Lynchovi na základě úvahy: Nevíme sice, co vlastně chce v Mulholland Drive říci, ale říká to skvěle. ()
Hrozný hrozný film. Je mně úplně jedno z čeho autor vychází i co tím chtěl říci. Začíná zajímavě, je napínavý, záhadný, hudba stupňuje napětí. Jenže se nikam neubírá, přibývá osob, které se ve snímku jen mihnou, aniž tušíte proč a dál už to je na vytočení. Bizarní - to on opravdu je, zrovna když jsem si říkala, kam se poděli ti důchodci, co se tak nasmáli v tom taxi, a kdo to sakra vůbec byl - tak vida - zrovna se objevili, drápali se značně zmenšení skulinou pod dveřmi a zase se smáli a vrhali se po hlavní hrdince, až si vystřelila mozek z hlavy. Ještě tak dva filmy od Lynche podobného ražení, udělám to taky. Zrovna tak se mně znechutilo "Městečko Twin Peaks", které chtělo být tak záhadné, až bylo nakonec směšné. Ale nevím, možná jen já nejsem, čím se zdám být :-( ()
Přijde mi vlastně totožné, když se solí automaticky odpady Hannah Montana, protože je to Hannah Montana, jako když se solí automaticky 5 hvězdiček Mulholland Drive, protože je to Lynch. V obou případech mám tendenci jít do protiútoku :-D (flanker.27 to vystihl velmi dobře).....Uživatel a kámoš Hrabka mě přesvědčil, že tomu mám dát ještě jednu šanci, tak uvidíme, jestli se mnou Lynch napodruhé trochu zatřese. Bude to mít pan Mistr ale velmi těžké. ()
A to jsem si myslela, že po Lost Highway už mě pan Lynch nemůže ničím překvapit... to jsem se tedy parádně spletla. Všechno náležitě lynchovské jak má být, krásné fatální ženy, tajuplní muži, rudé závěsy, famózní zpěvačky, podivné věci, které se dějí jen tak mimochodem... a pak to najednou skončilo a já vůbec nevěděla, která bije. To mi samozřejmě nebrání zařadt tento klenot do své sbírky "lynchovin". A pokud mám vybrat jednu scénu z celého filmu, tak nejvíc mě dostala Naomi Watts při konkurzu na filmovou roli. Klobouk dolů, tomu já říkám "herecký výkon". ()
Nepochopil jsem, a asi nikdy ani plně nepochopím. Po zcela příběhově přímém a účelově srozumitelném Sloním muži jsem měl možnost zhlédnout druhý Lynchův celovečerák, který zcela láme hranice ohledně míry pochopitelnosti. První dvě třetiny filmu byly jakž takž dějově zinterpretovatelné, ale posledních dvacet minut naprosto obrátilo všechny mé myšlenkové pochody a já jsem si jenom při posledním slově "Silencio!" řekl: "A sakra!". Takhle zmatený a názorově rozpolcený jsem snad ještě nikdy nebyl a vlastně tohle byl možná jeden z režisérových úmyslů. Proč na konci všechno vysvětlovat, když má divák potom alespoň o čem přemýšlet. Zkrátka hodně těžký film, který vedle námětu vyniká v hereckém obsazení a nádherně ponuré a tajemné hudbě. ()
Opět nic vydávané za něco, natočit něco ještě neznamená nenatočit nic. Tak a teď se můžete dohadovat, jak jsem to myslel. ()
Nejasný a komplikovaný snímek Davida Lynche mi dosti zamotal hlavu. Stále se nemohu ubránit poctu, jako by to pan režisér dělal divákovi naschvál. V prvé řadě chci podotknout, že mi takové tipy filmů celkem vyhovují a uvažování nad režisérovým počinem mě nikdy nedělalo sebe menší problémy. U Mulholland drive však ve mě převažuje pocit, že to režisér patřičně přehnal a diváka tahá za nos více, nežli je přípustné resp. únosné. Tím nechci tvrdit, že by to narušovalo jinak skvěle budovanou atmosféru z lehce mrazivým napětím, ale méně nejasností a více urovnaných obrazů by filmu přihodilo tu poslední hvězdu k dokonalosti. V neposlední řadě si hodě pozornosti zaslouží také Naomi Wattsová, její postava, která projde filmem neuvěřitelnou změnou, zvládla Naomi s absolutním přehledem a je vskutku na co se dívat. ()
Nerozumiem tomu. ()
Svůj život dělím dle období na předtím než jsem viděl Mulholland Dr a poté. ()
Lynch si z lidí dělá srandu a všichni mu to žerou. Nepovažuju za umění, když někdo vrší jednu nelogičnost na druhou. Tenhle film hlubší uvažování neustojí. Proč jsme tomu sakra obětovali dvě hodiny? ()
Ojoj, to bylo něco, v popisku mi chybí hlavní žánr - HOROR!! Tu jednu hvězdu dávám sama sobě za trpělivost vydržet do konce. Jsem se nechala nalákat chvalozpěvy a dopadlo to jak dopadlo. Přirovnala bych film ke špinavému výplachu MTP závislákem (Lynch), který má nutkání na další dávku. Nechyběly stejné motivy oblud a postav, záhadných zákoutí, záběrů na detaily, absurdit, hnusů, zvrhlostí a šílených artefaktů, to vše ve zdánlivém chaosu. Doufám, že jsem pochopila psychologický rámec děje, který považuji za základní myšlenku. Ale přesto, že je to moje parketa, způsob podání Lynchem jako "lynčování" divákovy mysli jen za účelem vyblití se ze svých nekonečných a nekončících představ a těžkých snů, radikálně odmítám stejně jako další projekci. ()
Prečo sa snažíte "nacpať" toto dielo (spolu s LOST HIGHWAY) do konvenčných naračných šablón ? :-) Viete kto to bol Sizyfos ? (16.2.2006) ()
(?!) V tom bych se musel utopit dřív, než bych počal aspoň mírně chápat souvislosti a tvořit děj společně s nejprohnanějším manipulátorem, co neúnavně mlží a odkazuje na tuny dalších. Proto mávnout rukou, to je nejlepší možnost. Všichni se mýlí, pravda chybí, to je jeho krédo. Postmodernismus je zkrátka velká manipulace. Jeho tendence léta stojí a padá na vytváření slepých uliček a prázdných stop, kde je nemožné hledat jednotící myšlenku, protože soukolí nemožného a (paradoxně) banálního Vám vezme všechny trumfy. Ale i režisérovi můžete vzít jeho zbraň, pokud najedete na myšlenku, že předimenzované je vlastně prosté a líbit se je víc než pochopit. To jsem udělal a pak ten film sledoval jedním dechem - fandil vší silou Betty, zamiloval si bláznivou Ritu, chtěl pokecat s Adamem... Děj jsem neřešil a to je klíč, radím udělat to samé. Jelikož manipulace od schopného se přelstít nedá, hledejte chybu z hlediska filmového. A tu nenajdete, takže ať je Lynch jakýkoli, je to mistr.... ()
Lynchovy filmy by měly povinně obsahovat jeho 5minutový komentář, jak to vlastně myslel. 60% ()
Tohle mysteriózní drama s polo-romantickou zápletkou David Lynch zvládl opět s přehledem a nejeden divák si zas bude mlátit rukou do hlavy, jakže to ten režisér zase myslel. Tentokrát však zápletka není zas až tak složitá, tedy pokud se díváte pořádně a neusínáte u tohoto. Najde se tu sice i několik slabších pasáží, které to klidně můžou způsobit (spánek), ale jinak jsem se bavil od začátku až dokonce. Především pak hlavně díky dvojici Watts – Harring a jejich „pátrání“. Jako bonbonek pro mužské publikum tu máme šanci vidět i „lesbické“ hrátky. Přiznám se však, že víc než odhalená Naomi mě zaujala hudební vložka (a to především v onom zvláštním klubu) – „kecám…“Jinak k vytvořené atmosféře nemám téměř žádné výhrady, potemnělost, zvraty i nečekané situace – super… ()
Pravděpodobně Lynchův nejpřístupnější film (což je pořád tak tisíckrát vzdálenější než 99% současné hollywoodské produkce), přesto se musíte mít na pozoru, co na vás ten starej lišák nachystal tentokrát. I tady se totiž prolíná realita s iluzí, život a sen, tajemné postavy v pozadí a vy netušíte, kde je toho všeho hranice. Což je koneckonců přesně to, kvůli čemu mám Lynchovi filmy tolik v oblibě. Jsou jiné. Nutí diváka nebýt pasivním, ale všímat si i takových zdánlivých maličkostí, jako je jmenovka na košili nebo barva oblečení- to všechno skládá jeden temný celek. Vizuálně je to samozřejmě opět na vysoké úrovni, dialogy maj dalece k tomu šustit papírem a herci hrají tak, že ani netuší, že tak dobře hrát dovedou. Inu, typický David Lynch... ()
Ach, Rito... Jeden z pouhých dvou Lynchových filmů, které jsem viděl v kině. A díky tomu se k němu pojí veselá příhoda. Když holky otevřely modrou krabičku, ze zadní řady se ozval mužský hlas: "Tak, a teď už jsem úplně v prdeli. Seru na to, jdu domů." Dnes mi to přijde úsměvné, úplně stejně jako fakt, že mi dlouho trvalo, než jsem pochopil smysl celého filmu, protože právě po onom otevření krabičky se toho tolik vysvětlí. Ještě jeden vjem z kina mám, díky Lauře Harring se mi nesedělo moc příjemně. pořád jsem se musel vrtět a upravovat... No, nic. Lynch je prostě parchant, co svou vizi obalí zdánlivě zbytečnými, ale skvěle vytvořenými scénami. Tady jich je hned několik, s výbornou sekvencí v klubu Silencio v čele. To je prostě lahůdka. kdo si kdy pamatoval Naomi Watts z nějakého horroru? Po MD si ji pamatují všichni. A, samozřejmě, hudba, ta je bez debat. Motiv jedoucí limuzíny je neskutečný. ()
Žádný machrování. Nepochopil jsem ani prd a po filmu jsem si pustil vysvětlující video. A ono to minimálně v té základní rovině smysl dává. Toť otázka, jak by se vlastně mělo přistupovat k filmům, které jsou bez vysvětlení téměř nepochopitelné. Nevím. Lynch je pro mě docela okrajová záležitost a Mullholland Drive je pro mě víc doplnění dnes už zásadního díla, než divácká preference. Ve výsledku jsem ale prožil něco nevšedního a divácky přitažlivého, co mě donutilo 2 a půl hodiny dávat pozor. Takže proč ne. 7/10 ()
[100%] ()
Reklama