Režie:
Roberto BenigniKamera:
Tonino Delli ColliHudba:
Nicola PiovaniHrají:
Roberto Benigni, Nicoletta Braschi, Giorgio Cantarini, Giustino Durano, Marisa Paredes, Horst Buchholz, Verena Buratti, Gina Rovere, Andrea Tidona (více)Obsahy(1)
Píše se rok 1939. Italský číšník Guido Orefice, překypující energií a hýřící bláznivými nápady, přijíždí z venkova do velkého města. Na první pohled se tu zamiluje do půvabné učitelky Dory. Ta už sice nápadníka má, on však udělá vše, aby ji zachránil od sňatku s nemilovaným byrokratem. Získá její lásku a vezmou se. Narodí se jim syn Giosué. Po pěti letech šťastného manželství je Guido kvůli svému židovskému původu odvlečen spolu se synem do koncentračního tábora. Aby před malým chlapcem zatajil šokující okolnosti a uchránil ho před hrůzami nacismu, předstírá, že všechno kolem je pouhá hra, připravená k synovým narozeninám. Hra, na jejímž konci na oba čeká velká odměna... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (1 036)
A jaké máte vlastně politické názory?-(na děti:)Benito,Adolfe,nechte toho!.. Co jste říkal?-No ale nic. Velice nápaditý a originální, přestože naprosto nereálný a naivní pohled na hrůzy druhé světové války. Italský humor mi není příliš blízký, i když tady se alespoň na začátku našly opravdu výborné a vtipné scény. Hlavní postava mi však svým přehnaným optimismem a energií byla prostě nesympatická a celkově mi Guido připadal křečovitý. S příchodem do tábora film začal mít sice zajímavější příběh, ale celkově to bylo takové málo uvěřitelné, i když sympatické.. Jde z toho sice taková pozitivní nálada, ale raději dávám přednost dramatičtějším filmům. ()
Podmanivá výtvarná stylizace, typicky evropsky laděné exteriéry, příjemné herecké osazenstvo, výrazná hudební složka - toto všechno je jedním slovem skvělé. Co se obsahové stránky týče, tak tam už si Benigni tak jistý není. Přesto jeden z klenotů filmové Evropy. ()
Jeden z nejdojemnějších filmů, co jsem kdy viděl! ()
Přiznám se, že jsem měl tehdy na Benigniho spadeno (stejně jako na Zamilovaného Shakespeara), protože jsem byl přesvědčený, že vedle Zachraňte vojína Ryana nemůže být daný rok na předávání nejprestižnějších filmových cen nic lepšího, a že nějaký příběh z koncentráku nemůže překonat intenzivní vylodění v Normandii. Díky tomuhle kousku se nicméně humor dostává na místa, kde nikomu nemůže být do smíchu. Energický Guido je číšník. Guido se zamiloval do učitelky Dory. Mají spolu roztomilého klučinu. Nad Itálií se stahují mračna. Hitler sílí. Žid Guido musí se synem do koncentračního tábora. Zoufalá maminka nežidovka se do transportu doslova vnutí. Následují nevinná lež, dětská bojová hra a silný humanistický příběh. Situační komedie se láme v dramatický příběh, který je dojemně uchopený, kouzelně zahraný a sebejistě zrežírovaný. Roberto Benigni se filmovému světu představil jako skvělý komik a výtečný vypravěč. Bodoval doma v Itálii, v Cannes, na Evropských filmových cenách, na Filmových cenách Britské akademie, na Oscarech.. a hlavně u samotných diváků. Oba palce nahoru!! ()
Je zvláštní, že zrovna film s názvem Život je krásný nám po většinu času ukazuje pravý opak. Nikdy by mě nenapadlo, že bych se mohl smát, když se jedná o takové věci, jako jsou koncentrační tábory, ale Roberto Benigni mě vyvedl z omylu a ukázal mi, že i na tom nejvíce nelidském, nejhnusnějším a nejodpornějším místě lze najít útěchu v podobě smíchu a hravosti. Při konci jsem opravdu zadržoval slzy, což se mi už dlouho nestalo… Ne život, ale tenhle film je krásný. Gratuluji Robertovi k zasloužené výhře Oscara. ()
Roberto Remigio Benigni natočil v roku 1997 film "Život je krásny". Je to príbeh o židovi, ktorý je schopný predstierať veselú náladu a radosť aj v koncentračnom tábore, aby tak ochránil od neutešenej reality svojho päť ročného syna. Na jednej strane je to zaujímavý námet a celkom podarená filmárčina, no na strane druhej je to len hlúposť, ktorá lacným spôsobom citovo vydiera diváka. Za viac ako tri hviezdičky to nestojí. Avšak obrezaným členom americkej akadémie filmového umenia sa to tak velice páčilo, že tomu udelili troch Oscarov. *** ()
Jeden z těch filmů, které se hodnotit ani nedají, prostě dokonalé dílo, kvůli nalezení takových podstupujeme to filmové šílenství ....... ()
Tak a teď musím přemýšlet, zda jsem někdy viděla krásnější film, dlouho mě něco takhle nedostalo. Nikdy by mě nenapadlo, že může fungovat spojení komedie a drama z koncentračního tábora. U první části jsem se opravdu hodně smála, humor mi velmi sedl, u té druhé části už jsem musela každou chvíli utírat slzy, zároveň mi však nezmizel úsměv ve tváři. Ve svém jádru je ten film neskutečně upřímný a opravdový, prostě krásný. Ta závěrečná scéna mi nedá spát, skutečně jsem nevěděla, jestli se mám teď hodně silně rozplakat, nebo se jen upřímně pousmát. Takové filmy se točí jednou za pár let. ()
Ačkoliv nemám slov, přesto se pokusím sem jich pár napsat. Úžasný film. Komediální stránka bez chybičky. Romantická stránka též bez chybičky. Válečnou stránku hodnotit nebudu a dramatická stránka bohužel zanechala šrám na srdci a donutila uronit několik slz. Přál jsem si lepší konec. Jinak celkově vzato, obdivuji autora především za to, jak se dokázal bravurně vypořádat s takto citlivým tématem. Klobouk dolů. ()
Moc hluboký filmový zážitek. Snímek jsem už tak sledoval s velikým smutkem v očích, jen abych ke konci vyronil tolik slz, jako se to dlouho žádnému dramatu nepodařilo. Nezapomenutelné drama o tom, jak je v životě důležité neztrácet štěstí a naději, a to i v těch nejčernějších okamžicích. ()
...neuveritelne krasny film... ()
Krásny film ktorý ma zasiahol presne tam kde mal, vtipný a smutný zároveň. ()
prekrásny a takisto veľmi humorný film.kokteil ktorý stále zabere aj na divákov aj na kritikov a takisto zabere stále na mňa ()
Někdy i věčný optimista jako já dospěje do fáze života, kdy ho nebaví žít, nebaví ho předstírat, že je v pohodě, když je ve skutečnosti vyrvanej z těla, někde mimo tenhle svět. Nebavilo mě sledování filmů, kniha pro mě byla něčím, co mi odvedlo myšlenky, ale ne na dlouhou dobu. Moje komentáře mě nebavili a svět totálně za plexisklem. Rezignoval jsem... to asi souvisí s věkem. Život je krásný jsem viděl jako malej kluk. Nelíbil se mi, a popravdě jsem to, podobně jako Giosué, nepobíral. Jenže člověk míní, život mění a já, teď už životně obroušenej, chápal. Benigni na předávání Oscarů předvedl svou italskou krev. Pro sošku si doskákal přes hlavy diváků. Divák nevěřícně kouká, stejně jako u závěru filmu, akorát s tím rozdílem, že až nyní jsou vaše oči už notně obrečený, neschopný zaostřit. Zažili jste někdy pocit, že vám něco uniká, že to musíte dohnat i za cenu toho, že zemřete? Já ano. A Robertovo suprová báseň mi ukázala, že přání nemusí znamenat utopii. Jasně, teď se ptáte, kde jsem k tomu přišel, když film o tom vlastně nevypovídá, ale já vidím věci jinak, odlišně. Při pohledu na padající list si neřeknu: "Ty vole, zase podzim." Ale spíš mám chuť vzít plnou hrst a rozhazovat je. Prostě si užít tu změnu, která se nabízí. Tenhle film byl silný presso, který mi srdce rozbušilo a vyplavilo z těla. A i když vím, že žít věčně nebudu, že to přijde co nevidět, tak budu konat. To mi řekl Benigni, tak jsem to pochopil... ()
Nejenom život, ale i tento film je krásný. Pravda, závěrečné dějství v koncentráku není vylíčeno zrovna realisticky, i tak jsem byl nadšen z Benigniho hravé režie a originálního příběhu. Dokonalý důkaz toho, že i v dnešní době se dá natočit zajímavý film o hrůzách druhé světové války bez klišé a přebytečného moralizování. ()
Život je krásný, aneb příběh o jednom zamilovaném číšníkovi, který umí rozdávat radost, lásku a optimismus i ve chvílích, kdy jemu samotnému hoří půda pod nohama. Lidi co si pořád na všechno neustále stěžují bych na tuhle záležitost nahnal do kina a donutil je se podívat. V druhé půli se mě několikrát do očí draly slzy. 90% ()
Groteska je obhajitelná snad jen tehdy, když z ní mrazí. ()
Myslela jsem, že úvodní rozverně trapně-humornou půlhodinu nerozdýchám - Roberto Benigni mi bytostně lezl na nervy a v duchu jsem nadávala, za jaké pípoviny se rozdávají oscary. A pak konečně začala válka:-). Zbývající hodinu a čtvrt jsem u filmu seděla naprosto bez dechu, napjatá, dojatá, místy i s úsměvem. Odpouštím tedy Benignimu úvodní otravné nadbíhání, které zřejmě mělo působit jako milý předobraz láskyplného ráje - kontrast k následujícím hrůzám. Plným počtem však bohužel hodnotit nemůžu. 85% ()
Tak jako nemám rád americký patos v konverzaci, tak mi občas vadí italský polopatystycký humor... Ale kvality tohoto filmu nakonec převážily jeho mouchy a mušky, přestože jde hodně vidět, že Benigni není režisér od přírody... Zajímavý pohled na holocaust, ...jak se říká : Sranda mosí byt, aj dyby tatu věšali... ()
Na doporučení známých jsme si sehnat tuhle rádoby hitparádu, která je tak krásná a naádherná. Tak to alespoň znělo a já hlupák natěšený usedl a sledoval. Vážení, kdybych to věděl dřív... Už nikdy víc! Pokud tohle někdo točil ze záměrem, že i ve špatných situacich si můžeme udělat legraci nejen ze sebe?! Tak to točil hodně špatně, první hodina byla poměrně zajímavá, začátek se vydařil asi nejvíce, ale potom se z toho stane vydíračka a ten ubohý konec... Vlastně co to vůbec bylo? Vtipné jen občas, vážné scény jsou křečovité a zbytek nuda. Jakoby ti herci to meli napsano na čele - tohle je smutný film, na konci brečte! A tohle je právě vtipná pasáž, smích! A tady otevřete pusu a udělejte "vaaau"... Opět se utvrzuji v tom, ze nemuzu davat na usudky jinych ani na hodnoceni! 3/10 ()
Reklama