Režie:
Milčo MančevskiScénář:
Milčo MančevskiKamera:
Manuel TeranHrají:
Katrin Cartlidge, Rade Šerbedžija, Grégoire Colin, Labina Mitevska, Phyllida Law, Meto Jovanovski, Daniel Newman, Vladimir Jacev, Josif Josifovski (více)Obsahy(1)
Na balkánské krizi je pro většinu lidí otřesné, že se odehrává v zemi, o které se domnívali, že ji rozumí. Náhle se v ní ale dějí apokalyptické hrůzy, pro které chybí racionální vysvětlení. Na film o válce v bývalé Jugoslávii se "čekalo" dva roky od vypuknutí konfliktu. Je ale příznačné, že když nakonec vznikl, natočil ho debutant žijící deset let mimo rodnou Makedonii. Před deštěm se skládá ze tří povídek, jejichž děj postupně ozřejmuje celý příběh. Pomocí subjektivního pohledu navzájem velice odlišných protagonistů se pokouší vynést na světlo kořeny etnických konfliktů. První část nazvaná Slova se odehrává v makedonském pravoslavném klášteře. V povídce Tváře se přenášíme do Londýna a teprve ve třetí povídce Obrazy se kruh uzavírá. Mezinárodně financovaný a obsazený film poněkud utrpěl "vedlejšími příznaky" naprosté většiny koprodukcí. Místy z něj čiší snaha být za každou cenu exkluzivní, postavy filmu jsou někdy neživé - postupně jen naplňují dějová schéma a předžvýkaná klišé, snímku chybí mu i špetka poezie a ironie. Ale kladů má film přece jenom víc - dobře je tu zobrazen šrapnelový efekt balkánského konfliktu, výborně zvládnutá je složitá architektura příběhu, slušně vybraní jsou i herci. Navzdory uvedeným nedostakům je Před deštěm jeden z nejlepších současných evropských filmů. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (74)
Podľa mojich osobných niekoľkoročných skúseností takýto Balkán naozaj je. Tak impulzívny, tak naturálny a tak rôznorodý. Krásne, poetické, emocionálne bohaté, plné čarovných obrazov a nádherne prepojených príbehov. Treba vidieť a správne sa naladiť. Stojí za to. ()
Oscar 1 nominace: Cizojazyčný film. . . . Zlatý Lev ()
Musím říct, že takhle nesouvislý příběh, nepropsaný postavy jsem už dlouho neviděl. Jistě konec řízne, ale nemůže napravit tu celkovou vyprávěčskou těžkopádnost. Nejlepší na celým filmu mě přišla hudba a krajinářské záběry. ()
Z Makedonie jsem snad ještě žádný film neviděl. I proto jsem se na tenhle kousek dost těšil. Ve svých třech povídkách pak odvyprávěl všední životy tří různých lidí, které zároveň precizně spojil do jednoho. Pakliže si dokáže představit Balkán v té nejdrsnější podobě, tak se připravte na film před deštěm. I ta příprava nicméně podle mě bude málo. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $763,847║Tržby Celosvetovo $-║ ()
Jugoslávská válka trochu jinak. Tři příběhy, které jsou spolu mistrovsky propojené, jsou nesmírně sugestivní výpovědí o nenávisti. Krásná hudba (skupina Anastasia), minimum dialogů a především úžasné hrátky s časem. Na konci mi díky nim běhal mráz po zádech a jen jsem si opakoval: "Dokonalé!" Film získal Zlatého lva v Benátkách (1994) a byl nominován na Oscara za nejlepší zahraniční film - a měl ho dostat!! (a ne ten ospalý snímek Unaveni sluncem, u kterého jsem málem usnul) ()
Před deštěm není film v první řadě o válce, jako spíš o tom, jak psychicky poznamenává všechny zúčastněné včetně emigrantů žijících v relativním bezpečí. Trpí určitou nevyrovnaností a určitě není jedním z nejlepších evropských snímků 90. let, ale díky palčivému tématu války na Balkáně je to kousek, který stojí za vidění. Ze tří povídek se mi nejvíc líbila hned první, kde v roli albánské dívky Zamiry debutovala pohledná Labina Mitevská. Milostné vzplanutí dvou nábožensky a etnicky rozdělených teenagerů v kulisách pravoslavného kláštera a navíc v době, kdy napětí a nenávist houstne každým dnem, ne - li hodinou by stálo za samostatný film. Celkový dojem : 75 %. ()
Děj je rozdělený na tři povídky propojené postavami, či detaily. Stranou zde jde časová souslednost, v druhé povídce jsou fotografie zobrazující závěr první povídky a třetí povídka se časově odehrává před první, ale i po druhé povídce zároveň, to naznačuje začarovaný kruh stále dokola se opakujícího násilí. Značně zmatené přechody a nejasná časová návaznost mezi jednotlivými povídkami a meditativní pojetí zabraňují silnějšímu prožitku z vyjádření válečných hrůz, který je samotnou strukturou filmu, rozděleného na tři části, nabouráván. Všechny povídky samy o sobě dávají silně emotivní zážitek, ale postrádají nějaký hlubší smysl, teprve když se spojí dohromady je na nich patrné, že se snaží vyjádřit únavu z války a přemítání , zda má život nějaký smysl. Meditativní nádech filmu navozuje především mysticky působící hudba od skupiny Anastasia. Druhá povídka odehrávající se v Londýně působí jako by nebyla přímou součástí ostatních dvou, ale pouze jejich spojovací mezičlánek možná částečně jako cizí těleso v jinak relativně sourodém celku. ()
Je těžké uvěřit a pochopit že i dnes, nedaleko naší země na Balkáně je základní starostí mnoha etnických a náboženských kultur, kteří se hlásí k různým náboženstvím, nenávist a nesnášenlivost, iniciátoři všeho zlého, jako by morálně otupěli, jejich krédo buď víra, nebo zkáza, „ Před deštěm“ není běžný filmem. Je to především příběh lidí těžce zápasící o svou existenci a o tragice Balkánu. Komplex všech povídek je velmi dobře zakomponovaný. Výjimečný a velice lidský film vypovídající o hrůzách střetů v Makedonii… ()
"Balkán - to je, nebo spíš byl, veselý polostrov plný bujarých lidí, kteří jedli ostré jídlo, pili silnou kořalku, nosili pestrobarevné šaty, snado milovali i zabíjeli a měli úžasný talent rozpoutávat války" (C.L.Sulzberger, 1950). Tak vitajte v srdci Balkánu, v tom začarovanom kruhu násilia, vášne a výbušnosti. Prvý príbeh je trošku nudný a patetický, druhý je zase trochu od veci, ten tretí to ale riadne dvíha. Macedónsko si zaslúžilo Oscara. ()
Citlivě zpracovaný film o válce, která se odehrála tak blízko nás, ale my on ní přesto víme tak málo. Stejně jako tvorba jiných balkánských režisérů (Kusturica) ale asi ne pro každého. ()
Určitě se jedná o vysoce nadprůměrný film, jenomže takových povídkových filmů už jsem viděl spousty. Zrovna v tomto filmu krátká stopáž, jež je vyměřena každé postavě, neumožňuje divákovi se sžít. Oceňuji jak originálně jsou jednotlivé povídky propojeny:,,Čas nikdy neumírá, ani kruh není kulatý.“ Také je tu pár krásných záběrů, díky kterým pro mne abstraktní flek na mapě dostal podobu země s nádhernou přírodou. ()
Silná a autentická (na rozdiel od známejšej Grbavice) výpoveď o vojne, násilí a nenávisti a ich pôvode v krutých balkánskych pomeroch a s hypnotickou kamerou a hudbou. ()
Násilí plodí násilí. V uzavřeném kruhu násilí nepřežijete, ani kdybyste konali sebevětší dobro. Po takovémhle filmu se špatně spí. ()
Meditace o kruhu násilí, který se zdánlivě uzavírá, ve skutečnosti však „není kulatý“ (otázkou zůstává co je pravda a co má smysl). Tři, důmyslně se prolínající, příběhy. Válka na makedonském venkově a její zhoubná projekce v Londýně. Motiv deště – symbol očisty, odpuštění a smíření. Brutální scény rámující každý ze tří příběhů – zastřelení dívky, snoubence v londýnské restauraci, válečného reportéra. Slova (mnichův slib mlčení), tváře (znetvořené), fotografie. ()
Rád si Před deštěm někdy pustím znovu, abych se přesvědčil o jeho (ne)kvalitě, ale ve finále z něj mám poměrně průměrný pocit. Fajn je rozdělění děje do tři propojených povídek, nesmírně super je jejich časová souslednost - druhá musí logicky následovat po první, třetí po druhé a zároveň první po třetí. S odstupem si však vskutku odnáším pouhý "evropská válečná filmová klasika" pocit... 70% ()
tak vidite. aj v macedonsku sa najdu sikovni ludia.. troj poviedkovy filmik ponuka pohlad do malo znameho sveta krajiny, ktora zije na uplne inych hodnotach ako nasinec.. to prepojenie moze jemne pripomenut inaritua, ale nerad by som tieto dva styly zrovnaval..jednou vetou, filmovy labuznik by si mal urcite uzit. ()
Vojna je mor. Nepozerá naľavo, ani napravo. Všetko je jedno. Brat zabije brata. Kamarát kamaráta. Násilie plodí násilie, a takto to ide stále dokola. A nám nezostáva nič iné, len sledovať, čo všetko sa stane pred dažďom. Tri príbehy, ktoré sa na konci filmu spoja dohromady a vlastne ani to nie je koniec. Pretože kruh nie je guľatý. Pekné zábery, naozaj pôsobivá hudba a Rademu rola veľmi pristala. Videné v rámci Challenge Tour 2015 : 30 dní so svetovou kinematografiou vol. 2 ()
Snímek, který nejen zpopularizoval Makedonii a panorama Ochridského jezera, ale zároveň upozornil na latentně doutnající konflikt mezi Makedonci a místními Albánci, který v roce 2001 vedl až na práh občanské války. I po čistě filmové stránce jde o velmi zdařilé a pozoruhodné dílo. ()
Nudička. Tak bych to popsal. Ne úplně velká nuda, ale taková malá nuda. Prostě nudička. Námět, zápletka, prostředí, dějový a časovy roviny, to vše bylo dozajista zajímavé, ale zůstal jsem vůči tomu sterilní. Takže 3 hv. ()
Reklama