Režie:
Jules DassinScénář:
René WheelerKamera:
Philippe AgostiniHudba:
Georges AuricHrají:
Jean Servais, Carl Möhner, Robert Manuel, Jules Dassin, Janine Darcey, Pierre Grasset, Robert Hossein, Marcel Lupovici, Dominique Maurin, Magali Noël (více)Obsahy(1)
Dnes již klasické dílo Rvačka mezi muži patří mezi nejlepší tzv. Film noir nebo-li žánru černého filmu a stal se vzorem pro mnohé filmy natočené v tomto duchu během dalších desetiletí, a to nejen ve Francii. Režisér Jules Dassin nepotřebuje k vyjádření napětí mnoho slov, černobílý obraz dodává dílu nevšední poezii a syrovost zároveň. Dassin vychází z autentického popisu prostředí pařížského podsvětí. O filmu lze směle říci, že je to vloupání zapsané do filmových dějin. Tony se po pěti letech vrací z vězení a pečlivě naplánuje poslední velkou loupež svého života. Samotné vyloupení klenotnictví proběhne podle plánu, ale pak do hry vstoupí náhoda a nepřátelský gang, který se pokusí všemi prostředky kořist ukrást. Neúprosná válka gangů si vyžádá krvavé oběti. Režisér Jules Dassin, který za svůj film získal v Cannes cenu za režii, si sám zahrál jednoho z gangsterů. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (114)
Noir film vo francuzskej rezii, asi to najlepsie co mozno vidiet zo zanru zo stareho kontinentu. Keby bol byval Jean Servais v tom case v Hollywoode tak mohol byt kralom noir zanru. Nezabudnutelna jazda na konci filmu. 8/10 ()
Zlatá Palma - výběr ()
Dle názvu, země původu a roku výroby možná film pro hrstku staromilských intelektuálů, ve skutečnosti inteligentní zábava pro všechny. Čtyři muži, jeden perfekcionistický plán, sejf plný šperků. Heist movie par excellence. Dle nejlepších tradic žánru, který nemalou měrou sám ovlivnil, režíruje Jules Dassin film vynikající precizností bankovního lupiče a přímočarostí vystřelené kulky. Tři kroky vedoucí k pohádkovému bohatství jsou prosté: vymyslet plán, zrealizovat jej a pokud možno přežít. Právě prostřední část, samotná loupež, ani po letech nepřestává udivovat mistrnou dramatickou výstavbou. Téměř třicet minut bez jediného slova, bez jediného hlasitějšího zvuku. Nedýchal jsem. Ze strachu, že JE prozradím. Dassin režíruje úsporně, kvůli malému rozpočtu MUSEL režírovat úsporně a buďme za to rádi. Hudbu používá jenom zřídkakdy coby náhražku za dialogy (tyhle rychleji stříhané sekvence ženou film úžasným tempem kupředu a těžko si bez nich představit kterýkoliv moderní „heist movie“). Hrdinům nevěnuje přespříliš prostoru, leč dost, aby z nich učinil věrohodné postavy s pochopitelnými motivacemi. Ač parchanti, byli to sympaťáci. Jejich práci bych však dělat nechtěl. Příliš stresující. Pouze v závěru tohoto exkluzivně temného, bohužel zbytečně dlouhého krimi, se Dassinova sevřená režie trochu tříští a moc nepotěší ani finále, v němž zbytečně nadužívá expresivních prostředků. Apendix: Stejně strhující, v globále ještě lepší noirový pamlsek obdobného ražení měl v Americe premiéru o den později než Rififi. Zabíjení. 85% ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $471,430║Tržby Celosvetovo $-║ ()
Rififi není tak skvělým snímkem, jak jsem očekával, ale přesto má nepopiratelnou kvalitu. Nejde jen o obsazení velmi dobrými herci, slušnou příběhovou linií, která plyne poměrně rychle, ale i celkovým režijním uměním Julese Dassina, který dokáže 15náct minut nenechat jediného herce promluvit a divák stejně z filmu nespustí oči. Možná v závěru je film trochu klišé a dá se s přehledem odhadnout, ale proč si kazit tak příjemnou podívanou? Dvě hodiny je stopáž možná o trochu delší než by měla, ale film to dobře maskuje několika velmi silnými okamžiky (např. samotná loupež). ()
Scénář: Jules Dassin, René Wheeler, Auguste Le Breton .. "Báječný úspěch" po francouzsku. Chytrá (a především velmi sugestivně natočená) loupež, mužská pošetilost, napětí a tragické následky. 90%. ()
Rvačka mezi muži - už sám název napovídá, že se tu bude odehrávat cosi patriarchálně zemitého, podvědomě násilného a archaicky opravdového... Ten zvláštní podtón násilí, ta do příběhu vepsaná osudovost, ty ostře řezané rysy ve tvářích hrdinů, především toho hlavního...film noir. Přes expresionisticky stylizovaný filmový plakát se divák dostává do výlučného světa mužů - tedy apriori světa násilí, zločinu, peněz, tedy i moci, žen a majetku. Hlavní hrdina příznačně hned v expozici přichází z vězení, což v rámci žánru predestinuje jeho budoucí cestu. Ve světě pařížských šamstrů nelze žít bez peněz. Zločin determinuje nejenom osud hrdinů, ale i všech jejich blízkých - žen, přítelkyň, dětí... Exprese černobílého obrazu, exprese nasvíceného obličeje hrdinova, jeho ostře řezaných rysů a chladného pohledu, exprese šedavého pohasínajícího velkoměsta... Svět zločinu. Zvítězí-li tu někdo, pak je to vždy Pyrrhovo vítěství, draze zaplacené a vykoupené tou nejvyšší cenou... Všehoschopných mužů je v Paříži dost a argumenty mají vždy pádné. Černobílý film zdobí nejen precizně nasnímaná kamera, ale i do posledního detailu promyšlená mizanscéna (hlavně vozový park tu hraje důležitou roli), kvalitní práce s herci, dokonale promyšlený scénář. Formálním vrcholem snímku je pak více než dvacetiminutová scéna bez potřeby byť jen jediného slova, kdy gang vniká předem secvičeným způsobem do klenotnictví. Jednotlivé úkony do sebe logicky zapadají a divák tak bez dechu sleduje doslova balet či výrazový tanec lupičů... Celá ta kasařská choreografie má hlubší rámec v struktuře příběhu i filmu. Tato ,,estetizace" překročení zákona je jakýmsi významovým předělem mezi kauzálním rozehráním a jeho nutnými neodvratnými dopady. Osudovost je vůbec vepsána do samotné struktury příběhu. Narace se děje přesně v šabloně zákonitostí žánru noir. Nechybí nezbytné propriety - osudová famme fatale, osudový sok, ukotvení v oblasti tragédie. Tahle gangsterka má prostě hluboký záběr a mimořádné filmové kvality... ()
Rvačku mezi muži poněkud sráží dva zádrhely. První "heistová" polovina zestárla podstatně více než ta druhá "kdo seje vítr, sklízí bouři". A poté že jde do značné míry o snímek oněch dvou slovutných němých scén (loupež a finální jízda Paříží), které z toho chtě nechtě ční a poněkud nešťastně strhávají pozornost na sebe. ()
Existuje snad větší klasika krimu noiru než Du rififi chez les hommes? Jak mám rád Kubrickovo Zabíjení, tak to nesahá této francouzské klasice ani po kotníky. Naprosto přímočarý příběh čtyř gangsterů, kteří se rozhodnou vykrást klenotnictví. Nejedna osudová žena, dokonce osudové dítě a "cizí" mafiáni, jimž se dostalo chuti na něco, co jim nepatří. Vrcholem, který již zůstane navždy nepřekonán je 25 (!!) minut akce, která proběhne zcela beze slov a bez hudebního doprovodu a naprosto vás upoutá do křesel. I to, co se odehrává před ní (Tony le Stéphanois se vrací ke své staré, zkouška alarmu) a po ní (závěrečné drama s únosem), je na jasných pět, ale ten loupežný "film ve filmu" se vymyká prostým hodnocením. A to ještě nemluvím o kapičkách černého humoru (nechtěné tóny či napomínající tatínek)! ()
Marně přemýšlím, zda-li jsem viděl lepší film, kde je hlavním námětem loupež. Asi ne. A vlastní scénu provedení loupeže určitě ne. Metodický postup, beze slov, s minimem hluku, s jednoduchými, dostupnými a přece účinnými nástroji a přitom je na všech lupičích vidět, pod jakým jsou tlakem. Nicméně všechny části filmu jsou výborné - na počátku jsme velmi zručně a nenásilně seznámeni se všemi aktéry, takže člověka v pozdějších fázích filmu nepřekvapí nějaký deus ex machina - žádná scéna není vatou - tímto vzdávám hold scénáristovi. A režie pak dala tomuhle scénáři skvělé tempo - ani odskočit jsem si nemohl (a to jsem potřeboval). Jasná pětihvězdičková volba. ()
Tohle mi připomělo K SMRTI ODSOUZENÝ UPRCHL. Samozřejmě nikoliv dějově, ale tou atmosférou nápětí, která je vyšponovaná na maximum a nepustí vás až do závěrečné scény, kde *SPOILER* postřelený Tony Lapka křižuje Paříží a v autě mu zlobí Jouv syn. Samotná scéna loupeže je pak naprosto geniální a na mě působila dojmem, jako bych byl přímo u toho. ()
Jeden ze 125 nejlepších neanglicky mluvených filmů - 125 Greatest Foreign Movies http://www.csfd.cz/uzivatel/136528-rhk/. ()
Francouzské kriminálky patřily vždy k tomu nejlepšímu v daném žánru a nakonec se jedna z nich stala i klasikou žánru Noir. Jednoduchý příběh, který je zasazen do brilantního scénáře plného skvělých dialogů. Z celého filmu mi v hlavě nejvíce uvízla ona 25 minutová část bez jediného slova a hudby. To je naprostý vrchol Rififi a vůbec jedna z nejzdařilejších loupeží, která se kdy ocitla na filmovém plátnu. Jules Dassin - muž, kterému můžeme nejvíc ze všech poděkovat za tenhle snímek. Nejen, že zvládl svou postavu Ceasera, ale ještě k tomu usedl na režisérskou židličku a podílel se na scénáři. Všichni ostatní herci zahráli famózně a nemá cenu se rozepisovat o jejich výkonech, raději si Rififi někde sežentě, neboť se opravdu jedná o klasiku podobně jako třeba Kubrickovo Zabíjení..... ()
Je poznat, že Dassin dříve točil v Hollywoodu, odkud si přivezl perfektní řemeslo, které v kombinaci s francouzskou chlapáckostí nemá chybu. Scéna loupeže je opravdu geniální. ()
Standardní, poctivá noirovka, jen podezřele pozdního data. Tu stylovou jízdu si nejde neužít, ale že by nějak vynikala, to zase ne. ()
V podstatě jednouchý přímočarý příběh, který od počátku přesně ví, jakého efektu chce dosáhnout. Film se dvěma zcela odlišnými polovinami, té první jednoznačně vévodí mistrovsky naservírovaná a nasnímaná krádež šperků, které předchází pečlivá příprava. V druhé polovině se rozhoří "válka" mezi dvěma zločineckými gangy, kteří se o lup přetahují a nárokují si ho. Co musím na snímku vyzdvihnout (a to mě opravdu potěšilo), byla částečná zkratkovitost některých pasáží (např. o krádeži se divák nedozví rozsáhlou pátrací akcí policie, ale strohým a krátkým záběrem na novinový článek, jenž si čte jeden z gangsterů). Filmů s podobnou tematikou jsem viděl bezpočet, nicméně (sugestivní) Rvačka mezi muži oplývá velkým kouzlem a svojí atmosférou dokáže neuvěřitelně strhnout. Zkrátka film o chlapech (nejen) pro chlapy. Klasika žánru. ()
Po všech stránkách silný, i s odstupem více než půlstoletí naprosto funkční film, klasika žánru noir. Pečlivě naplánovaná a provedená loupež, která se po počátečním úspěchu zadrhne a začne se svým strůjcím vymykat z rukou. Základem úspěchu byl precizní scénář, který krok za krokem sleduje vznik bandy, zločinného plánu, přípravu a provedení zločinu. Dlouhé záběry s minimem dialogů, svoji důležitou roli hrají exteriéry starých uliček chudinských i měšťanských čtvrtí Paříže 1.poloviny 50. let, která se teprve tehdy začala díky hospodářskému zázraku měnit, dále černobílý obraz vyhovující příslušnému žánru a především pečlivě volená filmová hudba. Mistrovský kousek, který se zapsal do filmové historie. Film není nijak překombinovaný a přitom je mimořádně silný příběhem i zpracováním. Celkový dojem 95 %. ()
I sebedokonalejší plán může ztroskotat na pošetilé neopatrnosti.. Francouzský noir - thriller s kultovní "silencio robbery“ si nic nezadá s těmi nejlepšími hollywoodskými kousky tohoto lahodně cynického žánru. ()
O dvě třídy lepší než Kubrickovo "Zabíjení". Vynikající podívaná a jedna z největších klasik filmu noir. Již začátek je stylový - pohled na ruce karbaníků volně přejíždí na jejich ostře řezané tváře. Prvních zhruba 40 minut je sice pomalejších, ovšem ne nudných. Omračující je scéna loupeže beze slov a hudby - snad nejlepší zobrazení loupeže na filmovém plátně. Druhá polovina je jedno veliké napětí a na závěrečných deset minut tu máme jednu velkou katarzi. Herci jsou do jednoho naprosto fenomenální - Jean Servais coby Tony Lapka byl skvělý, mladý Robert Hossein si svého vyšinutého vrahouna rovněž užil. "Rvačka mezi muži" (nebo chcete-li známější název "Rififi") je po všech stránkách poctivé a bezchybné noirko, kde muži jsou mužní a charismatičtí, z žen sálá vášeň a nepředvídatelnost, rány bolí, pot je opravdový a kulky mají zvuk. Jules Dassin do nejsilnějších scén záměrně nedával žádný hudební motiv a ani žádné dialogy. A tak to má být. ()
Já ty heist movie prostě nemusím. Scéna beze zvuku dobrá, ale tak nějak se to celé strasně vleče. ()
Reklama