Režie:
Roman PolańskiScénář:
Ronald HarwoodKamera:
Paweł EdelmanHudba:
Wojciech KilarHrají:
Adrien Brody, Emilia Fox, Michał Żebrowski, Ed Stoppard, Maureen Lipman, Frank Finlay, Jessica Kate Meyer, Wanja Mues, Richard Ridings, Anthony Milner (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Polsko je v srpnu 1939 bez jakéhokoliv varování napadeno německými vojsky. Život mladého, mimořádně talentovaného a úspěšného pianisty židovského původu Wladyslawa Szpilmana se tak změní k nepoznání. Jeho rodina je donucena po obsazení Varšavy Němci postupně přijímat tvrdé a ponižující restrikce zaměřené proti židovské komunitě. Nejprve rozprodávají majetek, který rodina dlouhá léta shromažďovala, včetně pianistova drahocenného klavíru. Pak se musí podřídit ponižujícím pravidlům a nosit pod hrozbou přísného trestu na rukou Davidovu hvězdu. Jsou přestěhováni do uzavřeného areálu obehnaného vysokými zdmi - na místo, které brzy vstoupí do dějin jako Varšavské ghetto, ve kterém živoří půl miliónů Židů. S postupujícím časem začínají transporty do koncentračních táborů, jimž se nevyhne ani Szpilmanova rodina. Wladyslaw se na poslední chvíli zachrání a s pomocí přátel se dostane za zeď, kde až do konce války přežívá v opuštěném bytě. (TV Nova)
(více)Recenze (1 111)
Film je po všech stránkách dobře řemeslně zvládnutý. Nějak mi ale přišel takový nekompaktní a neúčelné. Děj je sice napsán životem, ale přesto by měl film mít nějakou pointu, nebo by měl směřovat k nějakému závěru. Zde se věci jen tak neuspořádaně dějí a nic pro význam filmu neznamenají a postavy se příběhem jen tak míhají. Nelze nesrovnánat se Schindlerovým seznamem oproti němuž Pianista značně pokulhává. ()
Velmi autentický film z 2. světové války z pohledu varšavských Židů. K dokonalosti chybí jen málo. Pravděpodobně by pomohla kratší stopáž a o něco zajímavější příběh. Na druhou stranu se jedná o příběh podle skutečné události, tudíž je třeba brát film takový jaký je. A že je to hodně depresivní a drsné je jasné. Takové to prostě bylo, už s tím nic nenaděláme. Můžeme být rádi, že žijeme v moderním světě 21. století. Tento film nám to dokáže. Jeho výpovědní hodnota je velká. O kvalitách režiséra Polanskiho i o talentu Brodyho není pochyb. 80% ()
Docela pěkný film z prostředí druhé světové. Silných okamžiků tu je pramálo, podle hodnocení je snímek silný, jenže když vidíte opravdové video, ve kterém v řadě střílejí muslimové chlápky do hlavy, tak už nemáte takový zvláštní pocit, když něco podobného vidíte ve filmu. Navíc se lidé chovají o trochu jinak ve skutečnosti než v tomhle filmu, to jsem odbočil, ale je to pěkný příběh o pianistovi, jen zbytečně dlouhýýý, čímž se v některých pasážích stává nudným. ()
Tragicky pravdivé . ()
Perfektne zobrazené hrôzy druhej svetovej vojny a fantastický (Oscarový) výkon Adriena Brodyho. Síce miestami zdĺhavo natočené, ale napriek tomu veľmi zaujímavý, poučný a niekedy aj drastický. Na filme sa mi najviac páčili prostredia, v ktorých sa hlavný hrdina musel skrývať. Myslím tým, že som bol očarený ako vierohodne a do svojej doby bol film urobený. Predovšetkým prvý byt, v ktorom sa Brody skrýval a jeho výhľad bol úžasný. Film stál cca 35 miliónov dolárov, no šikovný režisér (ktorý sa zároveň staral aj o produkciu) peniaze zužitkoval tak, že film (čo sa výpravy a masových scén týka) pôsobí drahšie. Brody beztak silnému príbehu dodáva vážnosť a uznávaná knižná predloha rešpekt. Pritom sa ani sekunda neodohráva v koncentračnom tábore. Film získal Oscara za najlepšiu réžiu, adaptovaný scenár a mužský herecký výkon v hlavnej úlohe. ()
Válečné drama o ukrytém pianistovi nabízí vše co od tohoto žánru očekáváte. Napětí, strach, nenávist k nacistickému režimu... Ale možnosti tohoto silného tématu navíc natočeného podle skutečné události tvůrci dle mého názoru zcela nevyužili. Snímek na mně působí dost ploše a i když Brody byl do role ukrývajícího se pianisty dobře zvolen, něco tomu chybělo. Těžko se takovéto téma kritizuje. Vždy říkám, že každý snímek znázorňující zrůdnost nacismu je potřebný pro osvětu. Ale na CSFD se hodnotí filmy, jejich zpracování, herecké výkony atd... Tohle bylo zkrátka jen za 3 hvězdy. * * * ()
Jeden z nejlepšich filmu z tímto tématem. 90% ()
Krásný a působivý film, i když asi každý film, který popisuje toto téma musí být působivý. Srovnání se Schindlerovým seznamem se samozřejmě nevyhne a přestože je Pianista trochu slabší je Schindlerovi opravdu důstojným konkurentem. Narozdíl od mnoha názorů, které se tu objevily se mi nezdálo, že by ve filmu byla hluchá místa ani samoúčelné násilí. Navíc si myslím, že není možné srovnávat, tak jak to tu zaznělo, Schindlera jako lidumila a Szpilmana jako člověka, kterému jde jen o vlastní přežití. Především je třeba si uvědomit, že Schindler nebyl pronásledovaný Žid, který neměl co do úst, takže si nějaké to lidumilství mohl dovolit, zatímco Szpilman by za podobných okolností zcela jistě rád pomohl, ale v jeho situaci by každý člověk myslel v první řadě jen a jen na sebe.. ()
Aj keď hlavnú postavu stvárnil kriví frňák Brody, s filmu rozhodne cítiť poľský rukopis. Pianista je jeden s tých filmov, ktorý nevyzerá Hollywodsky, ale drsne chudobne poľský (žiadna veľkolepá výprava, len spustošené ulice) a dopomáhajú tomu aj tie nacistické hovadá, ktoré som mal chuť vystrieľať už po pol hodine. Dobrý film a silná dráma, ale bol by som zvedavý, ako by to dopadlo, keby to Spielberg (s Williamsom) neprenechal Polanskimu. 90% - 5* ()
ne každej (historickej) film o holocaustu a druhý světový válce musí být strhující veledílo kterýmu každej slepě sází pět hvězd, protože tohle je relativně průměrná filmová rutina. ()
Do uvedení Fabelmanových byl nejosobnějším filmem Stevena Spielberga zcela jistě Schindlerův seznam. Právě příběh Oscara Schindlera je dodnes vnímán jako nejvýraznější představitel filmů, které pojednávají o holokaustu a vyvražďování židů za 2. světové války, Schindlerův seznam ovšem rozhodně není jediný výrazný zástupce tohoto subžánru. Společně se Schindlerovým seznamem a tragikomickým Život je krásný Roberta Benigniho nejvýraznější trojlístek jistě tvoří Pianista Romana Polańskiho. Pro polského režiséra je totiž téma mnohem osobnější nežli pro Spielberga (který se narodil až rok po konci války). Polanski totiž konkrétně zažil existenci ve Varšavském ghettě, právě v něm mu umřela matka a s otcem se Polanski shledal až po konci 2. světové války. Polańskiho Pianista tak nebyl natočen pouze jako rekonstrunce silného příběhu Wladyslawa Szpilmana, ale také jako jistá forma terapie pro samotného Polanskiho. Po roce 1969, kdy došlo k vraždě Polanskiho ženy Sharon Tate spolu s jejich nenarozeným dítětem kultem Charlieho Mansona, byl v USA v roce 1978 na Polanskiho vydán zatykač za údajně zneužití nezletilé. Polański se tak dodnes musí vyhýbat přítomnosti v USA, protože by byl okamžitě zatčen. V roce 2002 si přesto díky Pianistovi došel pro Oscara za nejlepší režii a i bez jeho přítomnosti mu sál tleskal ve stoje. Po vzoru Martina Scorseseho (Skrytá identita) se jistá dá polemizovat nad tím, že Polański dost možná nezískal Oscara za svůj nejlepší snímek (stačí si vzpomenout na dodnes mrazivé Rosemary má děťátko nebo mistrovsky napsanou Čínskou čtvrť). Pianista je ovšem dle očekávání filmem, který s diváky rezonuje nejsilněji. Především proto, ž se skutečně prezentuje mrazivý a nepříjemný příběh, který je ještě umocněn faktem, že se Adrien Brody v roli Wladyslawa Szpilmana vydal cestou Stanislavského metody. Pianista je příběhem, ve kterém titulní hrdina rázem přijde o vše. O rodinu, o zázemí, o jistotu, pocit bezpečí, pocit naplnění. Brody se poté na roli připravil poctivě. Prodal svůj byt i auto, rozešel se se svou přítelkyní, začal se držet v ústraní a zhubl 14 kilo (dvě vejce, zelený čaj a dušená zelenina s kousky kuřete to jistí). K tomu přispěly také poctivé čtyři hodiny hraní na piano denně, pak už stačilo sledovat pouze oddaný Brodyho výkon, který z něj dodnes ve věku 29 let činí nejmladšího herce, který si pro Oscara došel. Není se čemu divit, protože Brodymu bylo snadné uvěřit všechno to utrpení, ztrátu a především role muže, kterému snad skutečně zbyla už jenom pouze vášeň pro hraní na piano a přes všechnu možnou tragédii v jeho života nějaká snaha o přežití. Konstantin Sergejevič Stanislavskij by byl hrdý. Filmy jako Schindlerův seznam, Beniginiho Život je krásný nebo Pianista jsou potřeba, právě pro připomenutí, že se ještě nějakých 80 let nazpátek odehrávala neskutečná zvěrstva, ať už by se vám Dalibor Krupička a jemu podobní snažili tyto fakta vyvrátit. Pianista nesleduje příběh hrdiny ani spasitele, sleduje prostého člověka, který se snaží přežít v nelidském prostředí a období. Z Polanskiho uchopení je cítit ten správný cit, on sám se nacházel na stejném místě jako Szpilman, snažil se jednoduše přežít. Pianista je v tomto ohledu filmem o doutnajícím plamínku naděje, síle lidské vůle. Polanskiho režie možná není v rámci Pianisty ta nejvýraznější a snadno dává vzpomenout právě na Rosemary má děťátko, Čínskou čtvrť nebo i do velké míry nedoceněných 48 hodin v Paříži, přesto je v jeho režii pořád cítit silná ruka, která v moment, kdy Szpilman o vlas uteče transportu, probudí svou největší sílu. V uchopení Polanskiho je tak Pianista snadno více nežli nějakým výstřižkem z dějepisu a audiovizuální doplněk, který učitelům snadno ulehčí odpoledku. K tomu ostatně dopomáhá i přítomnost Wilma Hosenfeda v podání Thomase Kretschmanna. Jeden z anonymních tragických hrdinů 2. světové války je po Oscara Schindlera členem NSDAP, který se zvládl bohatě svým členstvím vykoupit, budované pouto mezi ním a Spzilmanem má poté sílu, kterou v závěru potrhává i Hosenfeldův nespravedlivý osud. Není nutné vyznat se v židovském náboženství, aby bylo jasné, že je divák postupně svědkem ponižujícího a nelidského zacházení, následně vyložených válečných zvěrstev a nechutného masakru. Pianista je důležitý film, kromě vyprávění příběhu Szpilmana totiž Polański využil inkluze, aby do Pianisty vložil své vlastní zážitky. Do jisté míry tak skutečně jde pro kontroverzního polského režiséra o terapii, která sice nikdy nevymaže tragické vzpomínky, přesto plní nejdůležitější účel - zobrazuje pekla spojená s holokaustem a svadí k zamyšlení nad tím, že dnešní doba možná není zase tak zlá, jak má nejeden z nás někdy sklon prohlašovat. Celým filmem se line hra na piano, závěrečné titulky doprovázené obdivuhodnou hudební virtuozitou, jak je ovšem piano krásný nástroj s nádherným zvukem, ani euforie s ním spojená nemůže zakrýt tragické pozadí ohledně příběhu Sziplmana i samotného Polańskiho. Pianistu není nutné vnímat jako mistrovské dílo, rozhodně by se ovšem neměla shazovat jeho důležitost.... () (méně) (více)
Tento film je dokonalou ukázkou, jak se zbytečným prodlužováním dá pokazit ze začátku výtečný film. Takže Oscara za režii nechápu. Ale Adrien Brodi je vynikající. ()
Nádherný film; možno je to "oscarovka" v tom najhoršom slova zmysle, ale funguje na sto percent. ()
Fascinující! Fascinující je výkon Adriena Brodyho, fascinující je Polanskiho režie, fascinující je to, co se před téměř sedmdesáti lety dokázalo zrodit v mysli několika lidí a absolutně nejvíc fascinující je to, že od slov došlo k činům a nikdo tomu nedokázal zabránit! Vlastně ještě o něco víc fascinující je to, jak velké množství tomu ani zabránit nechtělo!....Schindlerův seznam je lepší! ()
Pro mě osobně jeden z nejsilnějších filmů popisujících holocaust a to díky Polanského řežii a dokonale civilnímu hereckému výkonu Adriena Brodyho, který není líčen jako státní hrdnina a idol plný patetických keců (jako v Schindlerovi), ale jako člověk snažící se přežít teror ll. světové války. Ač to není vyslovenou, stává se takovým malým hrdinou, naštěstí bez nánosů patosu a klišé, za což jsem velmi vděčný. Zcela nesouhlasím se zdejším názory o samoúčelnosti. Nevím, jestli někdo z přítomných "hrdinů" holocaust zažil (já také ne), ale tento názor je skutečně mimo, stačí se jen podívat na pár autentických dokumentů, které možná zdejším přispěvatelům budou taktéž připadat samoúčelné. A naprosto nesouhlasím s Ajantisem...možná by neškodilo, aby natočil sám dokonalý film o holocaustu. Nevím, co si představuje pod pojmem teror židovského obyvatelstva. ()
DivX/// Obsazení 9/10 Děj 9/10 Hudba 8/10 Efekty 10/10/// +oscarový výkon Adriana Brodyho, silný filmový zážitek, zvuková stránka filmu, naturalistické vyznění snímku, rozsáhlý příběh, dramatické scény -snad jen dějová linie sledující transport židů mohla pokračovat/// Šindlerův seznam jsem neviděl a možná i proto mě tento film tolik zasáhl a vyvolal ve mě spoustu emocí. Ty jsou spůsobené především naturalistickým vyjádřením filmu, ale jsem za to velmi vděčen, tam kde se jiní filmaři bojí vstoupit mě díky Polanskimu tuhla krev v žilách a osudy hlavního hrdiny jsem prožíval společně s ním. Zvuková stránka filmu je perfektní a mnohokrát mě nejen výbuchy zvedli ze židle. Přiběh pianisty je pozoruhodný, avšak nejistý a sami, stejně jako hlavní představitel nevíte co bude za 5 min, natož další ráno. A rozhodně zde nenacházím nudná místa, spíše propracované detaily. Jsem prostě uchvácen/// Celkem 90%/// ()
80% - Opět silný filmový zážitek s tématem holocaustu za Druhé světové války. Některé scény byly opravdu neuvěřitelně drsné a straší mi v hlavě doteď, většina jich byla zezačátku filmu. Pozdější Brodyho "hra na schovávanou" byla už poněkud rozvleklejší než by bylo nutné a uvažoval jsem o nižším hodnocení, ale pak jsem si vše nechal projít hlavou a nakonec musím uznat, že Pianista je i díky Brodyho velmi dobrému výkonu kvalitní filmové dílo a poctivé 4 hvězdy si zaslouží... ()
Nebol som si celý čas istý plným počtom, ale som si istý tým, že štyri hviezdy som dal o kus slabším filmom ako je Pianista a už len z toho dôvodu si logicky zaslúži päť hviezd. No nielen kvôli tomu, dôvodov je naozaj mnoho. V prvom rade mi bol sympatický dokonca aj hlavný herecký predstaviteľ, Adrien Brody, ktorého som nikdy príliš v láske nemal a minimálne v snímkoch ako Predátori (2010) a Experiment (2010) mi liezol slušne na nervy. Ale tu? Tu mu rola židovského pianistu úplne dokonale sadla. Na filme sa mi páčilo, že mu vôbec neškodila dlhá, 150 minútova stopáž, práve naopak, vďaka nej sa stihol ukázať celý, detailný priebeh Vladislavovho prežívania cez vojnu. A že ten priebeh stál naozaj za to, to musím potvrdiť. Veľké plusy má odomňa Polanski aj za "voyeristické scény", v ktorých Vladislav sleduje vojnové dianie z miesta, kde sa práve nachádza. Dodalo to Pianistovi na autentickosti a vážnosti, za čo odomňa získava veľké plus. A Chopin? Môj obľúbenec? Tak to je ďalšie plus na liste kladov tohto skvelého filmu. Keď tak ale premýšlam, pri záverečných titulkoch okrem osudu nemeckého kapitána a Szpilmana samotného mohli uviesť aj osud jeho rodiny.. P.S. spoiler Taká malá náhodička - Szpilman sa dožil 88. rokov a môj komentár k Pianistovi má poradové číslo 888. ()
Pokud bych měla vybrat film, s jehož sledováním mám největší problém, vybrala bych "Pianistu". Polanskiho zpracování možná nejodpornějšího období lidstva je pro mě daleko sugestivnější než často skloňovaný "Schindlerův seznam". Příběh Oskara Schindlera, který se sice nacházel v centru dění nacistických zrůdností, ale nikdy je nezažil na vlastní kůži, je s příběhem Władysława Szpilmana naprosto nesrovnatelný. "Pianista" je civilnější, méně umělecký a o to více nelidských scén obsahuje. Zároveň mi přijde plynulejší než "Schindlerův seznam" a příběh se ve druhé polovině tolik "nevleče". ()
Legenda o "1900" + Schindlerův seznam + Život je krásný. Osobnější a důrazněji apelující než jakýkoliv film o holocaustu. Poslední půlhodina spíš sází na vizuálno, symbolismus a vše říkající Brodyho tvář. Britský oponent Schindlerova seznamu ale nevyznívá tak pateticky jako jeho zámořský konkurent a dá se říct, že i víc tlačí na pilu, což je na jednu stranu dost očividné (miska s jídlem), ale na stranu druhou pekelně mrazící (popravy). Stále ve mně dřímá pocit, že pro tento film se Polanski narodil a už ho nic nepřekoná. [Přesná stopáž: 143 min] ()
Reklama