Režie:
Antti J. JokinenKamera:
Rauno RonkainenHudba:
Kirka SainioHrají:
Laura Birn, Johannes Holopainen, Pirkko Saisio, Krista Kosonen, Eero Aho, Jarkko Lahti, Saana Koivisto, Jan Korander, Petteri Pennilä, Valentina Kalinina (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Toužila malovat i žít podle vlastních pravidel... Finsko, 1915. Malířka Helene Schjerfbecková žije na venkově se svou stárnoucí matkou a snaží se vyjít z nevelkých příjmů. Vše změní návštěva renomovaného obchodníka s uměním v doprovodu mladého nadšence do malířství Einara Reutera. Oba jsou z Heleniných vizionářských obrazů uchváceni a brzy je jimi uchváceno i helsinské publikum během souborné výstavy, kterou společně uspořádají. Helene prchavosti slávy nepodléhá, je ale více než ochotna podlehnout vřelé pozornosti mladého Einara... Hvězdně obsazený finský snímek vychází ze skutečných osudů severské průkopnice modernismu v letech 1915–1923. Helene Schjerfbecková se proslavila napříč Evropou svými autoportréty a realistickými vyobrazeními severské krajiny, které byly inspirovány francouzským realismem a často využívaly tvorbu v plein airu. „Začala jsem malovat vlastní portrét, protože model je stále k dispozici“... Její filmový portrét v režii Anttiho Jokinena měl světovou premiéru na MFF v Šanghaji v roce 2020 a v domácích finských kinech se setkal s fenomenálním úspěchem – vidělo ho téměř čtvrt milionu diváků, což představovalo druhou největší návštěvnost roku. Snímku svými virtuózními výkony dominuje trojice severských hvězd – Laura Birnová v titulní roli, Johannes Holopainen jako Einar a Krista Kosonenová jako Helenina přítelkyně Helena „Wester“ Westermarcková. (Česká televize)
(více)Recenze (17)
Najsilnejšie boli záverečné ukážky obrazov Heleny Schjerfbeckovej. Musím uznať, že jej tvorba má niečo do seba, skvele zodpovedá fínskemu prostrediu a odzrkadľuje jeho šedé odtiene. Takisto niektoré exteriérové scény spĺňali moje estetické nároky. Celkovo sa ale bohužiaľ jedná o pomerne mdlý a nevýrazný životopisný počin. O strhnutie jednej hviezdy sa navyše postarali dialógy hlavných postáv mľaskajúcich pri jedle (to je niečo, čo ma vytáča do nepríčetna), ktoré sa vo filme zopakovali dokonca dvakrát. ()
Historické maľby boli zvyčajne doménou mužských maliarov, Helen ten poriadok narušila, napriek tomu, že diela mali spočiatku len malé pochopenie zo strany verejnosti. Laura Birn bola výbornou voľnou práva na túto postavu. Minimálne vizuálne. Film nie je žiadnym trhákom, skôr pomalou, naozaj až artovou záležitosťou. Príbeh o umelkyni a nenaplnenej žene v dobe patriarchátu, keď ešte v skutočnosti panoval. Nenudil som sa a nie je to typický červený film, ale pocitovo mu pridám. Umenie vo filme a i sám film je umením. ()
Žila v ústraní, stýkala se s pár lidmi, malovala si po svém. Finové vzdávají hold své malířce a krásné finské přírodě. Její život nebyl snadný a musel být i úmorný, její dílo přetrvalo. Hezký životopisný snímek bez větších vzruchů než jedno milostné zklamání, hašteření s matkou a snaha o uznání své práce a to i v rámci rodiny. Nebyla agentka tajných služeb, byla malířka malující niterné obrazy – takže film je poklidný a zádumčivý, o dělnici umění. ()
Patrím medzi milovníkov umenia a taktiež Fínska, takže som bol na Helene pochopiteľne zvedavý. Táto utiahnutá žena mala pomerne smutný a samotársky život, no napriek tomu, že sa sama tak podceňovala, zaradila sa medzi najslávnejšie fínske maliarky celkovo. Mne osobne sa jej realistické maľby až tak nepáčia, ale v porovnaní s inými jej súčasníkmi to bolo ešte celkom pôsobivé. Čo sa týka filmu, mám pocit, že to bolo až príliš natiahnuté a kľudne by sa to zmestilo aj do 80 minút. Bolo tu množstvo lyrických a hluchých fáz, ktoré spôsobili pomerne strnulé tempo celého filmu. Kvôli tomu, len 3* ()
Pokorná, ale ne komorná. Nedá si vzít svůj šat, niternost. Svůj štětec "napětí" tiché s(n)ivosti. Obrazy, které se dívají. Komorními hlubinami. V ruce má zanesené srdce. ()
„Sny utíkají ruku v ruce s časem, s každým krokem dál a dál od nás. Až nadobro zmizí za obzorem. A my zapomeneme. Zapomeneme na to, o co jsme po celý život usilovali. A nakonec nezbývá nic než čistý bílý papír. Pak poznáme extázi.” - Obrazy finské malířky Helene Schjerfbeck jsou hluboké, drásavé a bolestné, plné otevřených ran. Hodně se v nich odrážejí neopětované láskyplné city k mladšímu muži a neutěšený vztah s matkou. Mám ráda pomalu plynoucí, zádumčivé životopisné filmy, které dovedou vzít za srdce. A snímek Helene právě k takovým bezesporu patří. (75%) ()
Ja som sa snažil, ale po padesátke plnej zmaru a klavírneho podmazu, som tento film poslal do piči. Bohužiaľ. ODPAD! ()
Tak Finové se tedy ukázali.Dosti těžké téma ale odvedli dobrou práci.Od první minuty do závěrečných titulků jsem seděla a ani nedutala.Helene neměla lehký život.Lehce postižená, na krku starou matku která k ní měla zvláštní, nadřazený vztah.Chvílemi byla k dceři krutá.A Helenina sázka na vztah k mladému Einarovi se ukázala být zničující. ()
Silná osobnost, žena s výjimečným výtvarným talentem. Nejen její obrazy, ale celý film byl po výtvarné stránce skvostný. Půvabný domek, louka s odkvetlými pampeliškami, pod stromem oprýskaná lavička...moje srdce plesalo! Vztah s panovačnou matkou jsem prožívala obzvlášť silně. Lásku k mladšímu muži nahradilo přátelství, které trvalo celý život. Napsali si 1100 dopisů a pohlednic. ()
Seversky melancholický málomluvný film s nádhernou kamerou a přesně zvolenou klavírní hudbou. ()
Volné tempo, zdrženlivé, ale citově vroucné herecké projevy. Děj vyklesluje osobnost ve všech rozměrech. Pozoruhodné. ()
Nádherná kamera se spoustou vymazlených obrazových kompozic, seversky úsporně pomalé vyprávění plné potlačovaných emocí v souladu s naturelem hlavní hrdinky. ()
Príliš nudné a dlhé. Laura Birn však podala životný výkon. ()
Nádherný film. Výjimečná kamera, která stoprocentně souzní s atmosférou maleb. Každý záběr je uměleckým dílem. Obsažným, teskným. Redukováním barevnosti v interiérech na hnědou, černou a špinavě bílou vyniká každý pramínek světla, který se dere přes záclony, každý plamen svíčky. Hra se světlem v interiéru je neskutečně působivá. Smutek hlavní hrdinky je prostřednictvím věcí, nábytku i oprýskaných dveří přímo hmatatelný. Interiéry bez barvy kontrastují s krajinou, jež je naopak prosluněná, plná lučních květů a rozkvetlých stromů. Pastva pro oči! Laura Birn autentičtější být nemůže. Vnímáme její pochyby, vnitřní nespokojenost, bezradnost ve vyjádření citů. Jak by je také mohla umět vyjádřit, když je sama od matky necítí... A tak se hlavní hrdinka ukotvuje ve věcech praktických, třeba v pravidelném úklidu, který ji ovšem netěší. Kamera velmi často ulpívá na její tváři, protože právě autoportréty a portréty tvořily velkou část ženiny tvorby. Výborně propracovaná postava. Skvěle zahrána. Zvuková stránka (hudba i například zvuk deště) za vizuálem nezaostává. Film mi představil umělkyni, kterou jsem neznala a kterou si určitě vygúglím. ()
Velmi silný film. Krásný vizuálně a hlavně dost přesně vystihující křehkost citlivé umělecké duše. Za všechno v životě se platí. Za obdarování velkým talentem taky. ()
Pekný životopisný príbeh približujúci skôr osobnosť fínskej maliarky Helene Schjerfbeckovej ako jej život. V podstate ide o romantický príbeh Heleninej nenaplnenej lásky, ktorý však je len červenou niťou vinúcou sa jej životom v ústraní konzervatívneho fínskeho vidieka. Produkcia je kvalitná a citlivo prekladá dej akoby lyrickými pasážami bez dialógov vyplnené len hudbou, v ktorých môžeme vnímať krásu krajiny, obrazu alebo citové pohnutia hrdinov. Herci hrajú výborne a najmä Laura Birn zvládla výborne náročnú úlohu častokrát vyjadrovať citové rozpoloženie bez slov.. 70% ()
Nádherná kamera, světlo, scény.. uchvacující výtvarno! ()
Reklama