Režie:
Martin ScorseseScénář:
Paul SchraderKamera:
Michael BallhausHudba:
Peter GabrielHrají:
Willem Dafoe, Harvey Keitel, Verna Bloom, Barbara Hershey, Roberts Blossom, Gary Basaraba, Barry Miller, Paul Greco, Irvin Kershner, Victor Argo, John Lurie (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Odhalte, duševní rozpolcení doprovázející Ježíše Krista na jeho cestě při hledání životního poslání. Příběh zachycuje situace, kdy čelí stejným pokušením jako obyčejný člověk. Pochybuje o sobě samém a vzpírá se úkolu, k němuž byl předurčen Bohem. Film natočený podle románu Nikose Kazantzakise je provokujícím, zároveň však působivým a obohacujícím dílem. (Magic Box)
(více)Recenze (447)
Poslední pokušení Krista pro mě představuje v určitém ohledu zcela klíčový filmový zážitek. Nejen z důvodu, že ho natočil Martin Scorsese, jenž skrze něj dosáhl vrcholu své kariéry, a podle Kazantzakisova románu napsal Paul Schrader, ale zejména proto, že pro mě v určité (ne zrovna jednoduché) době představoval (a dodnes v lecčem stále představuje) esenciální zkušenost s kinematografií jako nástrojem k dosažení spirituality. Katolická církev tento snímek striktně odmítla s tím, že je to blábol a nebezpečná lež. Já tvrdím, že právě "evangelium podle Kazantzakise" mě přivedlo k víře a výsostnému zájmu o vše s ní spojeným. Scorseseho strhující režie a modernistický přístup k náboženskému tématu (chytlavý soundtrack Petera Gabriela, obsazení Davida Bowieho do role Piláta) utváří z filmu nesmírně intenzivní dílo, které má nejen mýtický rozměr, ale hlavně nesmírný přesah. Scorsese a Schrader pracují s prvky existencialismu, tj. hledání poslání, jeho vykonání a následná snaha o vykoupení, jež se odráží napříč celou jejich společnou tvorbou (Taxikář, Zuřící býk, Počítání mrtvých). Obrovské břemeno, jež na sebe Scorsese jako režisér uvalil, je zcela nevídané, neuchopitelné a absolutně stvrzuje jeho filmařskou i lidskou velikost. Ježíš v podání civilního, avšak nesmírně charismatického a divácky atraktivního Willema Dafoea je zde představen jako obyčejný člověk. Člověk přemýšlející, vzdorující, pochybující sám o sobě. Závěr "Chci být mesiášem" je pro mě očistná scéna plná tajuplnosti, strachu i vlastního okouzlení největším příběhem všech dob. ()
Nejlepší film o Kristovi! Kam se hrabe Gibsonovo Umučení... ()
Asi nelze hodnotit jinak než pěti hvězdičkami, Scorseseho mistrovské dílo je hluboké, dokonale natočené a zahrané (brilantní výkon Willema Dafoeho!), s podmanivou psychedelickou atmosférou a skvělou hudbou. Mé pocity z tohohle filmu však nejlépe charakterizuje výstižné anglické "more admired than enjoyed" - tzn. že Poslední pokušení ve mně vzbudilo spíš obdiv, než nadšení. Vadilo mi především, jak hluboce kontrastovalo skromné, obyčejné, lidské pojetí Ježíšova příběhu s přeuctivým dodržováním mýtických a nadpřirozených prvků jeho života a učení. Zkrátka jsem se nemohl smířit s tím, že tak obyčejný, lidsky chybující člověk, jak Scorsese Ježíše podává, čaruje, koná zázraky a křísí mrtvé. V té souvislosti absolutně nechápu vlnu nevole, která se zvedla z řad nábožensky založených diváků, protože Scorseseho (potažmo Kazantzakisovo) dílo snad nemůže být k biblickému podání uctivější (alternativní konec mi vůbec nepřijde jako rouhání, spíš naopak). Kdyby Scorsese natočil film o "jednom z nás", člověku, který nejistě bloudí světem, pochybuje a snaží se v něm najít duchovno, lásku a smysl lidského konání, bez zázraků, bohů, ďáblů a andělů, asi bych jej osobně vynesl do nebes. Pro mne, jako pro skeptika, však byla nadpřirozená stránka filmu příliš velkou překážkou. Přesto alespoň smekám klobouk. ()
I mistr tesař se někdy utne. Nebudu nikomu cpát kecy o nadhodnocenosti. I přes mé poněkud protestní hodnocení jsem si docela vědom, proč je z toho tolik lidí vedle. Originální pohled na Ježíše, odvážné pojetí, navíc technicky slušně zvládnuté. Já se s tím bohužel neztotožním. Scorsese je pověstný schopností vyprávět tříhodinová ukecaná dramata bez hluchých míst (viz třeba Casino), v tomhle případě ale natočil film naopak prošpikovaný hluchými místy. Přes dvě a půl hodiny žvatlání o poslání od boha, o tom kdo je vyvolený a kdo ne a blablabla. Vnitřní souboj Ježíšovi duše je podán stejně otravně, jako jsou otravní bezhlavě oddaní věřící a tím pádem to ani rebelský pohled na legendu nezachrání. ()
Podle kontroverzní Kazantzakisovy knihy natočil Martin Scorsese neméně kontroverzní film. A udělal to s bravurou sobě vlastní. Sice nic moc výprava, většinou to bylo takové, až bych řekl, alteliérově laciné, nicméně celkový dojem je velmi silný. Obojí, kniha i film, přimějí k zamyšlení, a to docela hlubokému, o Ježíšově osobnosti. Hysterické výkřiky, protesty a vyhrožování některých křesťanů byly zcela neadekvátní. ()
Scorseseho (a samozřejmě též Kazantzakisův a Schraderův) Ježíš se až do "posledního pokušení", ve kterém se v agonii uskutečňuje jeho první pokoušení (na poušti), se od ortodoxního pojetí až tak příliš neliší (především postava Jidáše je zde chápána jinak - evropsky!). Nicméně téměř celý film je pojat tak akčně, tak že si divák, kromě sledování brutálních scén, sotva může uvědomovat nějaké přesahy, které jsou s Ježíšem zcela neodmyslitelně spjaty. Poslední pokušení se tedy odehrává mezi Ježíšovými větami pronesenými na kříži: "„Bože můj, Bože můj, proč jsi mě opustil?“ (Matouš) a "Dokonáno jest (Jan). A teprve zde dodává divák možnost položit si několik otázek, které i pro něj by mohly významné. Jaké je poslání člověka na tomto světě? Světský život je závorou pro všechny, nebo jen pro svaté? Jak svatost vzniká a čím končí? Atd. atd....Z boku se do rámce "pokušení" se dostává navíc i Pavel, jako zakladatel křesťanské církve, které je skutečný, živý Kristus, spíš na překážku. ()
Opět stabilně skvělý Scorsese (vlastně jsem u jeho filmů nikdy nešel pod 4* hodnocení), tentokrát bez Roberta de Niro nebo Leonarda DiCapira. První hodinu jsem měl problém s tempem a nemohla se mi nevybavit Lynchova Duna, která víceméně taky jen klouže po nerozvinutých epizodách. Tenhle vypravěčský styl se Scorsesemu vyplatil až u Casina, zde to vypadá, jako by se snažil narychlo projít několika úvodními kapitolami knihy. Pak ale tempo zvolní a následuje zajímavý pohled na Kristův život a smrt. Willem Dafoe, kterého mám spíš zafixovaného jako magora z Lynchovy Zběsilosti v srdci, předvádí působivý výkon. (1 159.) ()
Naprosto úžasné. Sice by neuškodila trochu kratší stopáž, ale pohled na Ježíše Krista jako člověka (s pochybnostmi, strachem atd.) spíš než bezchybnou ikonu, mne naprosto uchvátil. Sice film místy ztrácí tempo, ale vše vynahradí dokonale vypointovaný závěr. Kdyby to šlo, dal bych i víc než 5 hvězdiček. ()
Nie je o čom písať. Dokonalosť samá o sebe... ()
Nebyť úplného záveru (v ktorý som ani neveril), považoval by som film za kontroverzný aj ja. Ale "anjel strážny" ma presvedčil, že Podstata ostala zachovaná! Kristus bol človek a zároveň je boží syn, bez ohľadu na to, ako to v čase svojho pozemského života vnímal! Trochu som sa tohto filmu bál, ale v skutočnosti nie je prečo sa ho obávať. Tento film sa (možno aj napriek snahe niektorých tvorcov) nesnaží NIČ spochybňovať, bagatelizovať alebo "špiniť".... to je môj osobný názor ! ()
Dafoe je pro mě vzhledově dokonalý Ježíš s krásně nebiblicky transparentním přístupem k Jidášovi (v Keitelově podání poněkud méně podle mých představ). Myšlenka ukřižování nejen jako dobrovolné oběti, ale přímo jako vysněného cíle, o nějž Ježíš sám usiluje nejen z mesianistických důvodů, ale hlavně kvůli sobecké spáse vlastní duše, je víc než zajímavá, a Krista i křesťanské ideály přibližuje přímo hmatatelně (koneckonců, Ježíš je člověk a Scorsese není Gibson, naštěstí). Zážitek mi trochu kazila Gabrielova hudba, která místy působila podobně nepatřičně jako Vangelisovy pokusy v Alexandrovi. Hlavní nedostatek ale vidím v tom, že se tu vůbec, ale vůbec nezpívá... ()
Posledné pokušenie Krista je silné, strašidelné a miestami veľmi dojímavé, predstavuje svoj príbeh o udalostiach a konfliktoch Kristovho života s hĺbkou dramatizovaného pocitu a motivácie, ktoré ich robia sviežimi a presvedčivými. 10/10 ()
Těžko najít jiný tak realistický pohled na biblický příběh. Trochu chápu křesťanské odpůrce totoho filmu. Ale zárověn je mi to k smíchu. Tím že film zakázali si určitě získal víc fanoušků než stratil. Věřím že jestli Ježíš Kristus existoval, tak spíš takhle. Musím říct že mě ze začátku nudil přišlo mi to takové podivné, v podstatě se nic moc nedělo. Ale na konci jsem jen čuměl. Zvláště zobrazení postavy Ďábla je opravdu nádherné. ()
Dlouho jsem tento film sháněl. Martin Scorsese mohl být zárukou kvality, ale ve zvoleném tématu je velice ožehavé uspět. Nevím jak u křesťanů, ale u mě Scorsese uspěl naplno. Velice silný emotivní film, který jsem si vychutnal vlastně až po jeho skončení. ()
Jaký je tvůj oblíbený apoštol? Nebo jinak. Kým seš při sledování Martyho geniálního a nejchytřejšího filmu? JIdášem? I mezi ovečkama jsou rozdíly. Poslední pokušení není rouhačský film, naopak dává víře logiku, vysvětluje pro nevěřící a pochybující, hraje na inteligenci místo dogmatu. Všichni věřící křesťané by měli být vděčni, že film a kniha vznikly. Je až úžasný, jak stojí film v opozici k Gibsonově zrůdnosti. Rozdělení diváků mezi tyhle dva tábory je skvělej filtr, co lidé od víry chtějí. Pouta nebo podněty? I takovej apoštol Filip byl vlastně chudák, kterej by dneska měl radši Umučení. U Pokušení se člověk nemůže bouřit, musí přemýšlet. Neřikal jsem smrt, řikal sem láska. ()
Porovnávat Krista z "Posledního pokušení" Scorseseho s odtažitým a marxistickým Kristem v "Evangeliu sv. Matouše" Pasoliniho, je jako porovnávat barevný svět s černobílým - jedině takový může být pravý syn Člověka - zkoušený a trpící, milující a hněvivý, oddaný a vzpurný, pořád se měnící na cestě hledání. Čeho nebo koho? Sebe sama, pevného bodu v sobě. Každý má své vlastní vidění, každý tvoří svůj vlastní svět. "Něco jiného říkám já, něco jiného píšete vy a něco jiného chápou ti, kteří to čtou. Každý do mých slov vkládá své utrpení, své zájmy, své přání", - říká Kristus svým druhům. Kristus Kazantzakise a Scorseseho je ztělesněním boje. "Hlavní a téměř jediné téma celého mého díla je boj člověka s Bohem, neústupný, neuhasitelný boj nahého červa jménem "člověk" proti hrozné moci a temným silám v něm a kolem něho, tvrdošíjnost tohoto boje a vytrvalost malé jiskry v úsilí překonat nekonečnou noc, zápas o změnu tmy v světlo, otroctví ve svobodu." (Nikos Kazantzakis, 1952). Co by se stalo, kdyby Kristus byl pokoušen zůstat člověkem, milovat ženy, mít s nimi děti a zemřít stářím? Obyčejnost, průměrnost, odevzdanost a klid - to je to, s čím mnozí lidé v sobě a kolem sebe bojují celý život, jiní v tom spokojeně žijí, a přitom nikdo nedělá nic jiného, než naplňuje své lidské poslání - žít. Každý život má své místo v nekonečnosti tohoto světa. V Novém zákoně Ďábel pokoušel Krista na poušti třikrát - mocí nad hmotným světem a nesmrtelností. Kazantzakis pokouší Krista, osudově určeného zemřít, stát se bohem a nikdy nepoznat lesk a bídu lidského života, prožitím života obyčejného člověka. Co je jednodušší nebo těžší - být bohem nebo být člověkem? Je vůbec možné osud popřít? ___ Kazantzakis vizionářsky předběhl Evangelium podle Jidáše objevený až v roce 1978. Jidáš v jeho podání není ten lakomý a duchem slabý človíček, jak ho zobrazují konvence. Zde tvoří rovnocenného partnera a protihráče Kristovi. Ba ještě více - bez něj by Kristus nemohl dojít svého poslání a naplnění. Je to on, kdo Krista ve chvílích nejistoty podporuje a zve k boji. Jedna z finálních scén knihy: "Jidáši, byl jsi vždy nespokojený a divoký a nikdy jsi neuznával hranice lidských možností. Zapomínáš, že duše člověka je sice jako šíp a vzlétá k obloze, jak může nejvýš, ale vždy znovu padá nazpět k zemi. Žít vezdejším životem znamená vždy ztrácet křídla." Když to Jidáš slyšel, rozzuřil se ještě víc. "Hanba na tvoji hlavu! Tak hluboko jsi tedy klesl, syn Davidův, syn Boží, sám Mesiáš? Vezdejší život znamená jíst chléb a přetvořit jej v křídla, pít vodu a také ji přetvořit v křídla. Život na zemi znamená narůstání křídel. Tohle jsi nám říkal ty, ty, zrádče!" ___ Hrdě a vědomě přijmout svůj osud, přijmout život takový, jaký je - není to největší vítězství člověka na zemi i jeho největší prohra? "Ubohý Petře, svět se dnes dostal tak daleko, že již nestačí, abys byl jen člověk … Abys vydržel, musíš být Bůh i Ďábel současně." ()
originálně pojaté a celkém chápu tu kontroverzi,kterou snímek svého času vyvolal,ale ačkoliv jsem něco podobného čekal,nakonec mě to neoslovilo tolik kolik jsem čekal a kolik by asi mělo.Po režijní a herecké stránce není moc co vytknout,ale minimálně v první půlce jsem se místy nudil...60% ()
Dost netradicne ponaty zivot Dzizse od rezisera Martina Scorseseho. Dafoe v ulohe Dzizse bola kvalitna volba. Akurat to zostrihat o polhodinu, hoci ako ateista to beriem, nech sa katolicki mravokraci pre mna za mna aj zoseru . 95 % ()
Asi vůbec nejhlubší film, co jsem viděl. Nikdy jsem docela nepochopil, co církvi vadí na tak jednoznačně prokřesťanským díle. Jsem ateista, ale v době, kdy jsem to viděl prvně, to na mě mělo obrovskej vliv a možná ještě větší ten humbuk, co klér kolem toho vyvolal. K NIM jsem teda patřit nechtěl. No nic. Dávám dvacet sedm hvězdiček a ani o jednu míň... ()
Působivě podaný příběh soustřeďující se především na jednu hlubokou myšlenku, kterou pořádně rozvádí a skrz kterou dává prostor k zamyšlení. A i když se přesně necitují evangelia, což je na úvod správně řečeno, tak se k nim jedná s respektem. Podporu hlubší rovině poskytuje i režie spolu s dalšími filmovými aspekty, které nepřipustí znudění nebo úvahy nad vypnutím snímku. ()
Reklama