Režie:
Claude ChabrolScénář:
Claude ChabrolKamera:
Jean RabierHudba:
Pierre JansenHrají:
Stéphane Audran, Jean-Pierre Cassel, Michel Bouquet, Jean Carmet, Jean-Claude Drouot, Annie Cordy, Michel Duchaussoy, Marguerite Cassan, Maria Michi (více)Obsahy(1)
Hélène Régnier žije v Paříži se svým bohatým manželem Charlesem. Ten užívá drogy a pod jejich vlivem napadne a zraní jejich malého syna. Hélène odchází, po dobu synova pobytu v nemocnici bydlí v hotelu a s manželem se chce rozvést. Její mocný tchán Ludovic Régnier se ji však snaží zdiskreditovat a s hrozbou připomenutí její striptérské minulosti zvažuje možnost odebrání Hélènina syna z její péče...
Režisér Claude Chabrol filmem ROZTRŽKA navázal na své počiny ze šedesátých let, kdy patřil k významným spolutvůrcům francouzské nové vlny. Jako předlohu pro natočení použil novelu Le Jour des Parques od Charlotte Armstrong, scénář si jako v řadě jiných případů napsal sám. Film vyniká tísnivou atmosférou a v nadřazeném jednání bohatého Ludovica Régniera (Michel Bouquet) je opět skryta kritika vyšších vrstev, tak typická pro Chabrolovy snímky. Odborná kritika opět souhlasně přijala práci Jeana Rabiera s kamerou a příhodný hudební doprovod Pierra Jansena (s oběma režisér spolupracoval pravidelně). Film vznikl v koprodukci tří zemí a z větší části se natáčel v Bruselu. Francouzská premiéra proběhla 26. srpna 1970.
(argenson)
Recenze (20)
Stéphane Audranová pomerne dosť často stelesňovala postavy menom "Hélène", a to najmä vtedy, keď vystupovala v tituloch svojho manžela Claudea Chabrola, ako práve i teraz, kedy tentoraz bude jej priezvisko znieť ako RÉGNIERová, pričom by som rovnako tiež podotkol, že i postavu Paula Thomasa, som už niekde predtým započul, a to konkrétne v predchádzajúcom titule Les Biches, kde ju medziiným stelesnil J-L Trintignant, akože zamilovaný až po uši v akomsi „milostnom ▲”, no akurát je tomu ale celkom inak, keďže tento charakter v podaní Jeana-Pierreho Cassela, je stelesnením akéhosi, mimoriadne ambiciózneho, „kariérneho intrigána”, ktorý sa absolútne nezastaví pre nikým, ani pred ničím, aby povedzme zdiskreditoval určitú postavu, ale zároveň ešte pridávam i malú poznámočku asi v takom zmysle, že túto »domácu úlohu« , mu nezadal snáď nikto iný, ako zrovna starý Régnier (Hélènin svokor) v podaní klasického majstra záporných úloh, Michela Bouqueta, čím sa konečne vari dostávam i k jadru samotnej veci, spočívajúcej skrátka v tom, že starého syn, to jest nadrogovaný Charles, dostal na začiatok poriadny výprask panvicou po hlave, a to na základe jeho predchádzajúceho konania, ktorým ohrozil na živote ich spoločného syna, a sakra, opäť ďalšieho Michela, to je jednoducho opakujúci sa cyklus, na ktorý som si už medzitým zvykol. • Pointa spočíva iba v tom, že manželia Régnierovci sa od seba oddelia, odkedy v podstate následne nastáva neustály kolotoč intrigánskych situácií zo strany aktuálneho Paula Thomasa, až sa vďaka tomu miestami zachádzalo do totálneho extrému, aspoň tak sa mi zdalo, že to režisér s niektorými explicitnými pasážami trochu preháňal: išlo o to, aby starostlivosť o dieťa bola zverená nie žene, ale majetným rodičom Charlesa, a tak tým pádom sa musí na ňu i niečo náležitého nájsť, aby sa daná podstata veci do poslednej bodky naplnila... • Do tohto diania sa postupne pridávali i ďalšie postavy, čím sa vlastne rozohrala nepredvídateľná hra s možným, trpkým koncom. • Väčšinou som bol vskutku z tohto deja veľmi znepokojeným, nakoľko by som povedal, že včuľ bola "audranka" zväčša odsunutou na vedľajšiu koľaj, nie úplne doslova, samozrejme že bola stopercentne neoddeliteľným článkom samotného príbehu, no nebyť priamej účasti „veľkého sympaťáka” v podaní J-P Cassela, vďaka ktorému má titul taký strhujúci rytmus, tak sotva by sa dostavil až takto hodnotný výsledok, udržujúci si svoje tempo až po záverečné titulky, tak to je pre mňa vždy niečo naprosto nevídané. ()
Moralizující Chabrol není dle mého gusta, jsou mi bližší jeho filmy, v nichž nic nepředstírá a točí čistokrevné thrillery. Snaha přiblížit se svému velkému vzoru Hitchcockovi opět vyšla naprázdno. Film je místy usmoleně utahaný, úvodní scéna "otec pod vlivem drog útočí na dítě" patří do kategorie parodií (on je vůbec synáček-feťák taková podivně a hlavně nevěrohodně napsaná postava), herecké výkony jsou takový zdařilý průměr a film sám lavíruje někde na pomezí zábavy a odvaru z makovic. ()
Zoufalá snaha usvědčit hlavní hrdinku, že je závislá na drogách. Přitom to spíš vypadá, že na něčem jedou všichni ostatní. Včetně těch za kamerou, páč by mě zajímalo, kdo měl ten ujetej nápad přilípnout Michelu Bouquetovi blonďatou kštici, která mu dost ubírá na démoničnosti.Naopak Stéphane Audran je dokonalá a i ve stresových situacích neustále velmi krásná. Příběh vyžaduje dost trpělivosti a soustředění, a když už v závěru konečně přichází spád a gradace, zároveň se to kombinuje s totální magořinou a najednou jsou titulky. Prokousat se Chabrolem je zkrátka dost náročný. Neříkám, že by mě to úplně bavilo, ale nezapomenutelnej zážitek určitě, takže musím dát 4*. ()
Co jsem zatim viděl filmy od Chabrola, tak všechny na mě působily naprosto stejně. Jsou takový chladný, znepokojivý a já mam u nich vždycky pocit, že se každou chvíli určitě stane něco hroznýho... Celou dobu na to čumim napjatej v očekávání, jak to teda nakonec dopadne, a dočkám se takovýho dost naivního nic-moc rozuzlení. Ale celkově Roztržku nijak nezatracuju. A rozhodně se podívám i na další Chabrolovu tvorbu. 60% ()
Přestřelená otevírací scéna, vhodnější do béčkového sci-fi hororu, Chabrolovi slouží coby odraziště k další jízlivé psycho(pato)logické studii, limitované tentokrát z větší části prostorem jistého penziónu, kam lidé přicházejí a odcházejí jako na hlavní poštu. Svatý není nikdo, nejméně ten, kdo si žije nad poměry. Sdělování informací není řízeno režisérovými sympatiemi k některé z postav, ale čistě požadavky neseného sdělení o úplatnosti a prolhanosti lidského pokolení. Napětí vyprávění stojí na nestálosti rolí, které jsou postavy okolím nuceny ztvárňovat. Nejméně příležitostí projevit se bylo přitom umožněno ústřední oběti snovaného komplotu. Proces tvorby lží, šíření pověr, cynika Chabrola zajímá více než city matky v ohrožení. Film o vyšetřování v úvodu spáchaného zločinu (spáchaných zločinů) je tak absurdně převrácen ve film o realizaci zločinu jiného. Zneužití výchozí situace k drobnému podrazu na divákovi přímo souvisí s uvedeným vypuštěním soucitu, bez něhož se žánrová pravidla překrucují snáz. Chabrol ale nešvindluje dost nápaditě, aby z vykonstruované zápletky učinil přednost filmu. Problém je, že po odmyšlení fabule, v poslední třetině lacině šokantní a senzačně debilní, zůstává Roztržce v záloze jenom pár vtípků v mizanscéně a odhadem pětivýrazové herectví typově nevhodně obsazené Stephane Audranové. 50% ()
Reklama