Režie:
Ladislav SmoljakScénář:
Zdeněk SvěrákKamera:
Ivan ŠlapetaHudba:
Jaroslav UhlířHrají:
Josef Abrhám, Libuše Šafránková, Eliška Balzerová, Zuzana Fišerová-Svátková, Zdeněk Svěrák, Dáda Patrasová, Jiří Kodet, Karel Augusta, Bedřich Prokoš (více)Obsahy(1)
Přál si někdo platit? Fantom restaurací vám vždy vyhoví! Knihkupec Dalibor Vrána (J. Abrhám) nemá lehké živobytí. Líbí se ženám a ty se zas líbí jemu, a protože je mužem činu, značnou část jeho poctivě nabytého výdělku spolknou alimenty. Svízelnou finanční situaci se rozhodne vylepšit originálním způsobem, který mu přihraje náhoda. Stane se falešným číšníkem, nepolapitelným fantomem pražských a později i mimopražských restaurací. Využívá pracovní liknavosti vrchních a ochotně inkasuje netrpělivé hosty. Sám je překvapen, jak mu jednoduchý trik vynáší. Jenže – tak dlouho se chodí se džbánem… (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (730)
Jedna z těch dnes již opravdu legendárních komedií. Důkaz toho, že z velmi jednoduchého příběhu se dokáže vytěžit maximum, aby byl divák spokojen a skvěle se bavil. Právě odsud víme pořádně jak vypadá Velorex, jak si dávat pozor na výběr šatů :-), hláška "Stěrače stírají, postřikovače stříkají" se cituje dodnes a písnička Severní vítr zlidověla u táboráků. Nestárnoucí klasika. ()
Cimrmanovský fenomén v československé kinematografii osmdesátých i sedmdesátých let zanechal výraznou stopu. Nenápadná skupinka z nealkoholické vinárny v Malostranské besedě vnesla do normalizační kinematografie nadhled, schopnost sebeironie a novou formu dosud neznámé hravosti. Bezděčná - a výnosná - mystifikace, kterou jinak slušně vychovanému, ale ne dobře placenémuži s rodinou přihrála náhoda, rozpoutává řetězec gagů, slovních obratů a především jednu z nejlepších úloh, ale i výkonů jednoho z nejvýraznějších současných českých herců starší generace. Proslulá honička vrchních obohatila i tak bohatý karlovarský genius loci o nový prvek, bohatý příběh. Moralita, která z takto rozehraného tématu mohla hrozit, se prostě nekonala. To, co se koná, je zážitek i úlevný, i blažený, i hladivý. Vždyť přece Svěrák a Smoljak ... cimrmani jsou. ()
Další super komedie od dvojice Svěrák Smoljak. Prý podle skutečné události. Jaroslav Uhlíř k tomu složil pěknou hudbu. Josefu Abrhámovi ten vrchní opravdu jde. Zdeněk Svěrák je jako prudící soused výborný. Chudák Prdlavka. A co teprve jeho žena Libuše šafránková. "Jsem Králík. Že se nestydíš! Takhle se ztřískat za bílýho dne!" :D ()
„Ale ostřekovače vám přece nemusí hlásit, vždyť to vidíte i sám, ne?“ Nevidím jediný dôvod, prečo tomu nedať plných 5*. I po desaťročiach dokonalá pecka. Máte skvelé filmy, v ktorých ale je napr. 10-minútová zbytočná dejová odbočka, bez ktorej by to bolo lepšie a ktorá je taká nudná, že s čistým svedomím nemôžete dať 5*. U Vrchní, prchni! nič také. Nie je v ňom nič navyše. Všetko, čo tu má byť, tu je. A nie je tu nič, čo tu nemá byť. Dokonca aj veci, ktoré sú zdanlivo len také neškodné srandičky, majú svoje opodstatnenie (rozprávka o prasati v žite). Scenár je úžasný, plný absolútne božích hlášok a famóznych dialógov. Postavy sú uveriteľné. Jednotlivé scény už kultovejšie byť nemohli. Logické chyby si všimnete až pri tridsiatej repríze (prečo, keď za ním všetci utekali, si nikto nezapamätal ŠPZ vozidla? Ako mohli na svadbe súhlasiť s platbou vopred, kedy nevedeli, kto čo zje a vypije?). Do dokonalosti (a k piatej hviezde) to potom ruka v ruke dovádza dokonalý Abrhám (ale aj ostatní sú skvelí), geniálna Uhlířova pesnička, fantastická atmosféra starého pražského Žižkova a zaujalo ma, že je to prísne realistické; približne takto nejako by to prebiehalo, ak by sa nejaký chlap rozhodol stať s falošným čašníkom; ani raz som si nepovedal, že je to prehnané, že toto by sa určite nestalo alebo že sa nezachoval normálne. Všetky Vránove činy a rozhodnutia, nech sa javia byť akokoľvek absurdné, sú ukotvené v realite. Spätne oceňujem nielen perfektný situačný humor, ale i rôzne nečakanosti v scenári (napr. Vránova silná posadnutosť sexom, čo je pravdupovediac zaujímavá dejová vsuvka, mohlo by sa zdať, že bez nej by to bolo lepšie, ale nebolo). ()
Geniální Svěrákův scénář, výborná a nedoceněná Smoljakova režie, vynikající Uhlířova hudba. Vránův životopis zní dnes takto: po škole jsem se vyučil knihkupcem, nastoupil jako knihkupec, pak nastoupil do nápravného zařízení, pak nastoupil jako druhý houslista do Pražské filharmonie a jsem stále druhý houslista Pražské filharmonie. Bývalý knihkupec a falešný vrchní Darek Vrána v pětasedumdesáti letech nemá už tak pevnou ruku a jeho smyčec sice trochu chytá stařecký třes, ale to co se naučil v Daliborce ladí stále a pokud se tohle někomu nelíbí, tak jediné co potřebuje je festovní šňůra na prádlo a vzrostlá jabloň. Produkce: FSB ()
Galerie (13)
Zajímavosti (95)
- V komparze vo filme si zahral aj budúci režisér Zdeněk Zelenka, ktorý vtedy ešte iba študoval FAMU. Zahral si rolu opitého ženícha. K roli sa dostal tak, že ho oslovila pomocná režisérka Drahomíra Králová, s ktorou už ako študent spolupracoval, že komparzista, ktorý rolu mal hrať ju nakoniec odmietol a on sa presne veľkosťou hodí do jeho kostýmu. Po mnohých rokoch, keď Zelenkovi hral hlavnú rolu v detektívke Čierna karta (2005), mu túto scénu pripomenul a on povedal: "Naozaj? To si bol ty, ten opitý ženích?" Neveril a režisér mu musel ukázať fotografiu z filmu. (Raccoon.city)
- Skladatel Jaroslav Uhlíř vzpomínal na vznik dnes už slavné písně "Severní vítr": "Objednal si ji režisér Láďa Smoljak a měla mít vyloženě zlatokopecký charakter, který by umocnil myšlenku rýžování peněz. Zdeněk Svěrák přinesl první půlku textu s tím, že druhou polovinu časem dodá. Já tedy první část zhudebnil, a po určité době přinesl Zdeněk zbytek. Perfektně se na to připravil, nastudoval i spoustu zlatokopecké literatury. Původní text zněl: 'Jsem na špatném dílu a nenajdu žílu.' Byly to skutečné zlatokopecké termíny, ale mně se to zdálo nesrozumitelné. Zdeněk slova předělal a píseň jsme nabídli k nazpívání Pavlu Bobkovi. Ten to však tenkrát odmítl, protože měl právě své anglosaské období, a já se poprvé uplatnil i jako zpěvák." (NIRO)
- Jan Němeček (Honzík, syn Vránových) si spomína na natáčanie slovami: "Bola to taká hra na srandu. Keď ma filmový otec vybral v Špindlerovom Mlyne z kufra žigulíka, tak mi povedal, že by bola dobrá sranda, keby som praskol čiapkou a utiekol mu do lesa. Takže som si v piatich rokoch ani neuvedomoval, že sa točí film. Zo žižkovského domu, kde sme ako rodina Vránových bývali, si vybavujem závesy, ktoré sa dávali na okná. Až do svojich dvanástich rokov som si myslel, že vo filme mám len repliku, ako sa vrhám Josefovi Abrhámovi (Dalibor Vrána) okolo krku. Až v dvanástich rokoch som zistil, že som aj vo viacerých scénach. Ako dieťa si pamätám že som sa dokonca zviezol vo Velorexe svojho filmového otca." (Raccoon.city)
Reklama