Režie:
Karel SteklýKamera:
František UldrichHudba:
Luboš FišerHrají:
Miloš Kopecký, Pavel Landovský, Vladimír Brabec, Otakar Brousek st., Marie Drahokoupilová, Darina Chlebová, Jan Schánilec, Václav Sloup, Alois Müller (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Český šlechtic Petr Vok z Rožmberka již není tak mladý, ale jeho milostná dobrodružství nadále vyvolávají závist mužů a pobouření ctihodných dam. Na zámku Bechyně mu je k dispozici 12 půvabných dívek, stále však neváhá svést mlynářovu ženu a služku. Jednoho dne se ocitne ve finanční nouzi a starší bratr Vilém mu proto poradí, aby se oženil s bohatou nevěstou. Petr všechny překvapí oznámením, že si chce vzít velmi mladou Kateřinu z Ludanic. (Filmbox)
(více)Recenze (98)
Zajímavý námět a dobré herecké výkony sráží naprosto tragická kamera... ()
Mě prostě nikdy tyhlety příhody "československého Casanovy" nenadchly :))) Mám pocit, že socialistická kinematografie nutně musela takové "ožehavé" téma, jakým v té době jistě "proutnictví" bylo, odskunout do časů dávno minulých. No představte si nějakýho náměstka-požitkáře! ;-) Snadno zapomenutelný film... ()
Milos Kopecky velmi presvedcivy v roli pana Voka - tomuto herci by asi navrat stredoveku vyhovoval. ()
Úvodem bych měl předeslat, že nemám rád historické filmy. Pokud některému udělím 100%, znamená to, že je v mých očích opravdu výjimečný a s největší pravděpodobností, že je to veliká sranda. Přístup českého filmu k historickým osobnostem či událostem je tak zkostnatěle akademický, že jeho sledování obvykle prožiju ponořen do nejzazší hloubky křesla a nejtemnějších vzpomínek na školní léta. Vybavuji si jednu obzvlášť obtížnou dějepisářku, která o čemkoli z českých dějin vyprávěla tak, jako by byla osobně u toho a nesla svůj podíl zásluh. Historické osobnosti líčila buď jako hrdá matka, nekriticky vychvalující svého vzorného mazánka, nebo jako comicsové zlosyny s krhavým zrakem a neodůvodněným úmyslem pošpinit vše krásné, čisté a voňavé. Ani na okamžik nezapochybovala, že se vše odehrálo přesně tak, jak to zachytili kronikáři, nepřemýšlela o tom, že historie byla snad za všech období z těch či oněch důvodů účelově falšována a k nepříčetnosti ji vytáčela má častá otázka "A vy tomu věříte?" Svou reputaci si u mě definitivně pohřbila, když se po jednom zvláště plamenném výkladu odvolávala na jistý film Otakara Vávry, natočený v 50. letech. :o) No a důvod, proč to sem vlastně píšu, je, že ze stejného konce, nesmlouvavě černobílého, bere dějiny i většina filmů. A mě opravdu nikdy nebavilo sledovat, jak se kdysi kdesi komusi dávno mrtvému stalo cosi hodně nudného. Karel Steklý natočil hned několik takových kousků. Kdysi výborný scénárista komedií jako Roztomilý člověk dal v pozdějších letech svůj nepopiratelný talent k dispozici loajálně režimním objednávkám typu Temno, Anna proletářka atd. Svatby pana Voka jsou z jiného soudku. Petr Vok z Rožmberka byl postava nesmírně zajímavá, ale současně z dějinného hlediska nedůležitá. Takže soudruzi neměli důvod dohlížet nad žádoucím způsobem jeho prezentace a scénárista (Jan Procházka byl po filmu Ucho v nemilosti, takže není v titulcích) se mohl utrhnout ze řetězu. Svatby jsou bláznivá komedie á la Pošetilost mocných, s mistrovskými dialogy a tolika originálními nápady, že IMHO patří k absolutní špičce žánru. Bohatá výprava, jaká už se v českém filmu tohoto druhu zřejmě nebude nikdy opakovat, úžasná hudba, caravaggiovský obraz Františka Uldricha... a Miloš Kopecký. Od Barona Prášila neměl příležitost uplatnit ve filmu v plné míře smysl pro ornamentální gesta a slovní ekvilibristiku aristokrata, jenž využívá modré krve k podvratné relativizaci toho, v čem tkví skutečná vznešenost a urozenost ducha. Přiznám se, že právě v této roli ho mám vlastně nejradši a moc mě mrzí, že historiky bývá zmiňována jen s jakousi blahosklonnou shovívavostí. Potěšilo mě, když jsem se v jednom archivním rozhovoru dočetl, že i Kopecký považoval Voka za postavu, kde měl kromě herecké šance příležitost definovat svou vlastní životní filosofii. Nádherný, neprávem podceňovaný film, který za maskou frivolní hříčky skrývá mnohem víc, než je na první pohled zřejmé. 100% ()
Nenáročná komedie s lechtivým námětem, leč vzhledem k době vzniku a panujícím poměrům cudně natočená. Žádná impozantní filmařina, sázka na osvědčené výrobní postupy s využitím známých hereckých tváří. Minimálně Kopecký stojí za vidění, role renesančního požitkáře mu naturelem dokonale sedla. Celkový dojem 50 %. ()
Půvabné, pikantní. Vždy si ráda zopakuji. ()
Rozverná, košilatá a v pravém slova smyslu renesanční komedie francouzského střihu. Všechny postavy jsou správně renesančně živelné s velkým naturelem (i když s tím Landovského Rudolfem II. jsem se chvíli musel smiřovat). Miloš Kopecký je naprosto fenomenální. Role proutníka a svůdce žen mu sedí jako ulitá. Václav Sloup, Jaroslav Moučka i Jan Schánilec (pro mne do této doby znám pouze jako dabér) byli rovněž výteční. Nedoceněná perla. 90%. ()
Bezvadný Miloš Kopecký, výprava prvotřídní, kamera malebná a skvěle historicko-filmová... Jen ten děj mi nepřišel jako nic světoborného. Chtěl jsem se zasmát, ale kromě Pavla Landovského a napovídajícího Vladimíra Brabce mi k tomu Svatby pana Voka moc příležitostí nedaly. Nebo mi to tak alespoň připadalo. Škoda, škoda. ()
Tož jsem to zatmění zase pro...l. ()
Nesmrtelný Kopecký ve svých slavných rolích... ()
V tomto nudném a nezáživném filmu je jedinou oporou výborný herec Miloš Kopecký, bez kterého bych měl problém to vůbec dokoukat. ()
Tak nádherne prízemný humor :) Nedá sa nič, iba smiať. ()
Vtipné hlášky tam sice jsou, ale jako celek je to cynické až rouhavé. Leze z toho komunistický osten. ()
Šaškárna, trapárna, promrhané téma. ()
Svadby pána Voka veľa vtipu nepriniesli, iba jeho eskapády s pohľadnými herečkami hrajúcimi sa na dámy, avšak v dnešnom svetle už lepší ako svadby Voka je aj wok Kena Homa. ()
Velmi nenápadité zpracování historizujícího námětu (ovšem se skutečným Petrem Vokem, členem Jednoty Bratrské, majícím hodně málo společného). Miloš Kopecký a Pavel Landovský jako dvojice zazářili v Já, truchlivý bůh, zde je to spíše malá jiskřička. ()
Historická veselohra sice nemusí být historicky přesná, ale pokud je, šlechtí jí to. Z tohoto hlediska je ovšem tento film naprostým nýmandem a plebejcem, protože na něm je historické pravdy jen tak málo, že o ní ani nestojí za to mluvit... Scénář působí dojmem, že jej Steklý napsal s partou podroušených kumpánů za jeden večer někde ve vinném sklípku. Vzdělanec a intelektuál, majitel knihovny čítající 11 000 svazků (nepochybně jedna z největších soukromých knihoven té doby v celoevropském kontextu) se ve filmu promění v primitivního proutníka, který čte knihy pouze pokud je nemocen... Budiž, komedie nemusí být historicky věrná... Jenže tenhle film nefunguje ani jako komedie. Je to unylé a trapné... O poznání slabší než předchozí Slasti otce vlasti, které ovšem taky nejsou žádný komediální skvost, pouze lepší průměr... Přitom skutečný životní příběh Petra Voka by za zfilmování rozhodně stál. Určitě by to ale nebyla žádná povedená taškařice, za to dám krk... Celkový dojem: 45% ()
Snad je to krajem, odkud pocházím, snad tím, co jsem studoval, ale Svatby pana Voka mám rád. I když krávovin je tam tolik a do očí bijících - Petr Vok bydlí na Červené Lhotě, Kateřina z Ludanic v Telči, Vok se "přiznává", že za svůj život "dokonce i on jednu knihu přečetl" (což mi tam vadí nejvíc, vzhledem k jeho skutečné obrovské knihovně a péči o český jazyk a velkou vzdělanost). Ale to jsou podružnosti, které filmu dokážu odpustit, když mě něčím zaujme. A Svatby mě zaujaly postavou Petra Voka Miloše Kopeckého. Prosluněná pohoda renesančních Čech, životní filozofie frejíře z Rožmberka, moc pěkně zahraný Landovského Rudolf II. ... "Situace je katastrofální. Ale to neznamená, že je snad ještě vážná." ()
Miloš Kopecký jako zestárlý proutník a Pavel Landovský jako Rudolf II. Úžasná kombinace. Nechápu nízká hodnocení. Film plný úžasných hlášek, které na vás sypou herci formátu pana Kopeckého, nádherně jízlivého humoru, krásných gagů, do toho nádherná hudba v čele s průvodní písní zpívanou Waldemarem Matuškou. Mimoto taky životní role pro Václava Sloupa. Mimochodem, jednu hlášku za všechny zde musím uvést: "Takové klevety psát o našem nejjasnějším císaři... A plné pravopisných chyb!!! Copak debil se píše s tvrdým Y???" " ()
"Ale Milosti, já jsem impotentní !!" - "To je v manželství výhoda.." ;) ()
Reklama