Režie:
Jan ŠvankmajerScénář:
Jan ŠvankmajerKamera:
Svatopluk MalýHudba:
Zdeněk LiškaObsahy(2)
Jediný plot, který je opravdu živý. Groteskní podobenství režiséra Jana Švankmajera vzniklo podle povídky Ivana Krause Živý plot. S hravou nadsázkou vypráví anekdotu o muži, který ukazuje starému známému svou vilu a zahradu, obehnanou živým plotem – ovšem doslova živým, protože tento se místo keřů skládá z lidí, na které majitel vily něco ví… (Česká televize)
(více)Recenze (113)
Ten visací zámek byl nejlepší.. ()
Vždy, když zcela šokovaný a nadšený zároveň dokoukám nějaký Švankmajerův počin a myslím si, jak už mě od něj nemůže vůbec nic překvapit, pustím si další jeho film a jsem z toho opět úplně vedle, přesně jako právě teď. ()
Tahrada má velmi tíživou a depresivní atmosféru. Herecké obsazení nemohlo být lepší a hlavně živý plot vytvořený z lidí? To je mi tedy nápad. Skvělý krátkometrážník. Jedno z mých nejoblíbenějších děl Jana Švankmajera ()
Geniální! ()
Švankmajerovi stačila jedna slovná hračka, doplní to množstvom niekedy ťažko pochopiteľných obrazových detailov, a na svete je film ako výborný satirický obraz spoločnosti. Súdruhom to v roku 68 a neskôr voňať nemohlo a nebude im to voňať ani dnes. Atmosférou som sa cítil trochu ako v Spalovačovi, tá samozrejmá bohorovnosť hlavnej postavy je veľmi podobná. ()
Není živý plot jako živý plot. "Inženýra mezi dva řezníky!" Hodně povedená ČB jednohubka pana Švankmajera. ()
Krátký film podle povídky Ivana Krause o muži,který má kolem svého domu plot z živých lidí. ()
Tohle by slo. :) ()
Po Švankmajerových prvých 4 filmov som veľmi milo prekvapený, nečakal som, že by ma jeho tvorba mohla zaujať. ()
Ten živý plot mě je naprosto neskutečný! Nebo... neskutečně skutečný...? ()
Absurdne hororove, atmosfericky mysteriozni, mistrovsky vygradovane. ()
Jako vždy plné bizardních detailů (na obočí, na kliku, na hřeben, na pomočenou mísu .... ) a jako vždy vynikající nápad. Už mi lehce docházejí superlativa ale jedno říct musím, takovou pointu bych od Švankyho vážně nečekal. ()
"Josef, co je to za lidi?" "Kde? ... Jo, todle. To je můj živej plot." Vtipné podobenstvo odkazujúce sa na totalitný režim a na s ním spojené negatívne javy (ako sú strach ľudí z tajnej polície a udavačstvo). Tuším jediný krátky film tohto veľmi osobitého tvorcu, v ktorom nie sú použité animované sekvencie. Má výbornú, takú surrealistickú atmosféru a veľký dôraz sa v ňom kladie na detaily. ()
Neuvěřitelné! Za mě nejlepší Švankmajerův film, co jsem zatím viděl, a to tu ani neanimoval. Jeden z nejlepších Československých filmů a stačí mu k tomu tak málo, originální mrazivě vtipný nápad, jednoduchá myšlenka, skvělé herecké výkony, krátká stopáž. Herecký part každé postavy je zhuštěný do úplného základu a stlačený do diamantu, i když tu hrají jen pár sekund, nemají dialog, nebo mají jen jednu větu, jsou to plnohodnotné postavy. Za všechny vyzdvihnu Mílu Myslíkovou, chudinka se tu mihne jen párkrát, ale je skvělá a důležitá. ()
Zahrada se živým plotem a unikátním pánem domu, který má vše pod kontrolou, obzvlášť jde-li o nekompromisní názory na pobyt na čerstvém vzduchu s partou nekonfliktních občanů, kteří jsou natolik disciplinovaní, že drží pospolu za každých okolností, běda by jen pomysleli na bezcharakterní spánek, který by působil nekoligiálně. ()
Kult. ()
Jedna z nejlepších interpretací na totalitní režimy. ()
Pár slov, jeden barák se zahradou, plot z lidí, kompost, jeden pán, jeho žena a jeden host. Nestačí? Ale Švankmajer z toho mála postavil geniální krátký film s velkým emočním a nádrámcovým obsahovým bonusem, který by se nevešel ani do dvouhodinového filmu. Pro mě nejlepší český film všech dob. *** Ve zkratce: Zahrada nemusí být plná stromů a zeleniny. Nejdůležitější je kompost. ()
Absurdno,dusno,satira,atmosféra,detaily,obličeje,gesta a symboly. ()
Vtip na cizí účet. Švankmajer je snad jediný český filmař, který v souboji s režimem vyšel jako čistý vítěz. V 68 si takto natočí kritku režimu za peníze státu ( BTW film se zcela jistě hodně inspiroval Němcovou Slavností ) a po roce 89 pak komunismus pohřbí další surrealistickou hříčkou (Smrt Stalinismu). Navíc se režimu nepodařilo ho odříznout od výdělku a tvorby a když nemohl točit, věnoval se jiným druhům umění, místo aby se litoval a upíjel, už jen za to si ho vážím. ()
Reklama