Režie:
Quentin TarantinoKamera:
Andrzej SekulaHrají:
John Travolta, Samuel L. Jackson, Uma Thurman, Harvey Keitel, Tim Roth, Amanda Plummer, Maria de Medeiros, Ving Rhames, Eric Stoltz, Rosanna Arquette (více)VOD (3)
Obsahy(1)
Nejkultovnější z kultovních filmů 90. let je autorskou Biblí Quentina Tarantina, který v tomto opusu definoval základní prvky své režisérské poetiky a vytvořil dílo rozněcující náročné kritiky na festivalu v Cannes, levicové a pravicové intelektuály i zedníky dopřávající si po těžké šichtě trochu oddychu. Pulp Fiction je multižánrovým opusem, který přetéká fetišistickými detaily a popkulturními odkazy a zároveň dokonale funguje jako svrchovaně napínavý film rozvržený do inovativní příběhové struktury. Chcete vidět homosexuální znásilnění sbližující dva nepřátele na život a na smrt? (AČFK)
(více)Recenze (2 939)
Slova chvály přijdou později, protože je jasné, že tento trhák si je zaslouží, ale i mistr Tarantino se někdy utne: a) Ve scéně, kdy Jules a Vincent vyzvedávají zásilku u partičky mladíků, pozorně sledujte konec, kdy rozstřílejí Brata. Jules vystřílí kompletně celý zásobník, což je poznat na tom, že závěr zůstane otevřený. V další části filmu, kdy se děj vrací, zůstal v pistoli minimálně jeden náboj, protože závěr je zavřený. b) Když Vincent a Jules přijdou na začátku filmu do bytu, tak je za 10 minut půl deváté. Ale když přijdou k Jimovi, tak je stále za 10 minut půl deváté. To nedává smysl, protože už musí být víc. c) Ve scéně, kdy se manželce Marselluse Wallace zastaví srdce a musí jí dát adrenalinovou injekci, nakreslí na její hruď fixou červenou tečku. Ale po vpichu jehly tečka zmizí. Navíc je dost velká na to, aby zůstala skrytá za injekcí. Prostě ji v další scéně zapomněli namalovat d) Ve scéně, kdy Butch vzpomíná na okamžik, během kterého jako malý dostal náramkové hodinky, se při změně pohledu pokaždé změní čas na hodinkách. ()
Za takto vymáklý scénář opravdu nelze nedat Oscara. Vždyť co víc by mohle ještě někdo chtít? Promyšlené zápletky a jsou doplněny proudem geniálních hlášek. Pokaždé když film vidím, tak musím plesat nad tím jako moc je film ve všech směrech dotažený a propracovaný. Rozhoděn se jedná o jednu z největších filmových záležitostí všech dob. ()
Sice mě to nesmetlo jak lavina, ale líbilo se mi to dostatečně. Hlavně příběh oblíbeného Willise stál za to. Ale i zbytek je nadstandartní zábava s fajnovými hláškami. Pokud by bez tohoto filmu nebylo ČSFD, jak píše POMO, tak to si ho cením ještě více. 85% ()
Z mých původních dvou hvězdiček to je nyní tak na hranici mezi třemi a čtyřmi hvězdičkami. Už jsem to viděl asi potřetí a až nyní jsem to plně vnímal a konečně plně pochopil oč tam kráčí. :D Člověk se musí na film plně soustředit, aby mu neunikl jediný detail a když přitom děláte ještě nějakou jinou činnost, tak o dost přijdete a nepochopíte. Prostě PFko je své, leč dokonalé není. Jinak soundtrack se hodně vyvedl a dobře se to poslouchá. Náhoda nebo ne, ale tohle je můj 1994tý komentář. :D ()
Kurva dobrý, a pořád víc:-) ()
Páreček Travolta a Thurman je dobrá myšlenka. Jinak pana Tarantina nemusím. ()
"Cesta spravedlivého ze všech stran lemována jest nespravedlností, sobectvím a tyranií lidské zloby. Požehnán buď ten, kdo ve jménu lásky a dobré vůle vyvede slabé z údolí temnoty, neb ten jest skutečným pastýřem a spasitelem zbloudilých dětí. A já srazím k zemi mocným trestem a divokým hněvem všechny, kdo se pokusí otrávit a zničit mé bratry! A když uvalím svou mstu na Tebe, seznáš, že jméno mé je Bůh!!!" KULT !!! ()
Podarí sa ešte niekedy natočiť Qentinovi Tarantinovi lepší film ako Pulp Fiction a prekročiť tak vlastný tieň? Asi nie, ale to nevadí. Aj bez toho sa s touto čiernou poviedkovou komédiou zapísal do dejín filmu. Malá veľká rola Bruce Willisa, modliaci sa Samuel L. Jackson, návrat pomádového Johna Travoltu ... to všetko je dohromady skvelá porcia zábavy. Jeden z najlepších filmových soundtrackov. Herecké obsadenie, príbeh a násilie nezaostávajú. Príbehy niekoľkých skupín ľudí sa prepletajú do jedného veľké príbehu. Film v mnohých prípadoch prekvapí. ()
Gangsterská nepřekonatelná klasika. * * * * * ()
Kouzlo Pulp Fiction na vás plně dolehne až ve chvíli, kdy si ho pouštíte po desáté, po jedenácté, a uvědomíte si, že pořád nemáte dost - ať už neskutečně vtipných dialogů, rámcového narativu, hereckých výkonů, popkulturního pomrkávání nebo prostě provedení jednotlivých scén s dokonalým citem pro obrazové vypointování a hudební podkres. Jedna ikonická postava střídá druhou, kamera rozebírá prostor s vynalézavostí Thomase Edisona, absurdní hra s motivem "zku*vené" náhody je dovedena k prďácky ucelenému zážitku a divák si přeje, aby to trvalo ještě o dvacet, čtyřicet minut déle. Ze svatého roku 1994 mám sice nejraději humánní Shawshank, jasným vítězem na poli cinefilní rozkoše je však tenhle Tarantinův monument... ()
"Why do we feel it's necessary to talk about bullshit in order to be comfortable?" - "I don't know. That's a good question." - "That's when you know you've found somebody special. When you can just shut the fuck up for a minute and comfortably enjoy the silence." ()
Nemůžu si pomoct, ale na tomhle filmu mě bavily scény pouze s Brucem Willisem ()
Tie dialógy sú parádne, ale film je pre mňa dlhý a niektoré pasáže nudné. 80% - 4* ()
Kdyby si měl čerstvý šedesátník Quentin Tarantino vytáhnout jednu věc ze svého hořícího domu, byla by to dle něj Zlatá palma, kterou na Filmovém festivalu v Cannes obdržel za svůj 2. celovečerní film s názvem Pulp Fiction: Historky z podsvětí. Nejen Zlatá palma, ale i Oscar za nejlepší původní scénář a široká kultovní základna, která přetrvává i po téměř 30 letech přispívají k tomu, že je Pulp Fiction mnohými vnímáno jako nejlepší Tarantinovo dílo. I když by ovšem chtěl tento fakt někdo zpochybňovat (minimálně díky Nespoutanému Djangovi i Tenkrát v Hollywoodu se to nezpochybňuje zase tolik těžce), mělo by se minimálně uznat, že je Pulp Fiction nejdůležitějším Tarantinovným filmem. Právě Pulp Fiction totiž pomohlo dostat Tarantina do širšího diváckého povědomí, oproti debutovým Gaunerům šlo navíc o výrazný megahit, který nakopl kariéru Samuel L. Jacksonovi, dočasně jí pomohl obnovit Johnu Travoltovi a především dokázal, že se z nezávislého filmaře může stát velké filmové jméno, jehož jméno budou mnozí ještě nejspíš pár dekád tesat do kamene. Magor z videopůjčovny nebo též filmař samouk ani u svého 2. celovečerního filmu nešetřil násilím, dlouhými dialogy skrývající výraznou pointu, hrátky s vyprávěním i primárně ukázkou toho, že je Pulp Fiction především dílem filmového geeka. Nechybí tak menší či větší odkazy na Psycho Alfreda Hitchcocka, Zjizvenou tvář Briana De Palmy nebo Absolventa s Dustinem Hoffmanem, dost pomrknutí skrývá i samotná sekvence u Mazaného králíčka, kde například koktejly Martin a Lewis a Amos a Andy mají rozlišovat dvě etnicky rozdílná komediální dua a dle toho i výběr daného koktejlu. Tarantino ostatně po celou dobu za kamerou Pulp Fiction působí dojmem, že si rochní ve svých vlastních dialozích, kdy vznikají kultovní proslovy o francouzském McDonaldu, citování upraveného citátu Ezekiel 25:17 z Bible nebo debatami nad tím, zda je masáž nohou za hranou. Už u Pulp Fiction Tarantino nezapře svůj cit pro zábavné násilí, černý humor, schopné zapojení třídílné mozaiky do smysluplného díla i představení zdánlivě karikaturních postav v neskutečné zábavné podobě. Prozkoumávání denních starosti průměrného gangstera, pochybování o své profesi či snaha o přežití v momentě, kdy jde do tuhého. Nečernobílé charaktery pohybující se ve zdánlivě uvolněné pojatých příbězích, které předvádí rutinní fungování v kriminálním životě, kdy se jen vždy něco krapet pokazí. Inspirace Quentina Tarantina a jeho společníka Rogera Avaryho (jehož největším příspěvkem bylo vytvoření příběhu Zlaté hodinky) pulp magazíny, jejichž smysl spočíval právě v zachycení výrazného násilí a silným dialogům, přináší své ovoce, kdy Pulp Fiction mimo ústředních postav představuje i řadu vedlejších figurek, které by se potencionálně mohly stát stálicemi nějaké dlouhodobější kriminální série, která je plná uklízečů mrtvých děl, obchodníků s heroinem nebo obyčejných lupičů, kteří si zrovna nevyberou tu nejideálnější kavárnu k vykradení. Pozornost si dokáže udržet vyprávění o historii jedněch stěžejních zlatých hodinek i úvahy nad poustevničením, kultovní odkaz podporují i nesmrtelné teorie o identitě tajemného předmětu v kufříku nebo příčině náplasti na krku Marselluse Wallace v podání Vinga Rhamese. Právě Rhames nejspíš spolu s Lutherem Stickellem našel ve Wallacovi životní roli, na Pulp Fiction se ovšem přeci jen vzpomíná díky jiným hercům. Fantastický John Travolta, který se částěčně skrze roli Vincenta Vegy mohl vrátit ke kořenové Horečce sobotní noci a dočasně žít v tom, že ho Pulp Fiction skutečně definitivně vrátí na vrchol, výborný Samuel L. Jackson, který i po x letech a x výrazných rolí našel dost možná v roli Julese Winnfielda jednu ze svých životních rolí a senzační Uma Thurman, která by v roli Mii Wallace snad skutečně stála za masáž nohou. Rozebírat poté výrazné výkony Harveyho Keitela nebo Christophera Walkena v menších úlohách Wolfa a Koonse a nebo řešit fakt, že tu Bruce Willis má v roli Butche Coolidge jednu ze svých nejvíce stylových rolí, je krapet zbytečné, stačí jen zmínit, že si Quentin Tarantino vybral dobře a před rolí Lance dal přednost Jimmie Dimmickovi. Výsledkem je nejen jedna perfektně zrežírovaná scéna s injekční stříkačkou, ale i zábavná rolička správce skladu mrtvých neg... Pulp Fiction je bezpochybný kult, kdy to celé dokazuje i fakt, že ani po téměř 30 letech Tarantinova malá gangsterka neztratila nic ze svého šarmu a právem ho uvedla v širší povědomí. Ne vždy sice zvládl Tarantino na svůj potencionální magnum opus úplně navázat, díky Pulp Fiction na něj ovšem jednou budou vzpomínat i ti, kteří nad ním dávno zlomili hůl.... () (méně) (více)
"Víš co si v Evropě dávaj na hambáč? Mojenézu! Jo, viděl jsem jak to v tý sračce topěj." ___________ Výraz slova 'kultovní' dostává s touhle černou povídkovou kriminální groteskou naprosto novej rozměr. Tarantino je master of dialogues. Navíc jde o jeden z mála filmů kde je českej dabing ještě lepší než originál. Nahláškovaný až k prasknutí! ________ "Chci se tě jenom na něco zeptat. Když jsi ke mně přijížděl, viděls na mý garáži nápis SKLAD MRTVEJCH NEGRŮ?!" ()
Nejak ma táto kultová záležitosť neoslovila natoľko, aby som dala plné hodnotenie. Jednu vec však tomuto nemôžem uprieť, a tou je podľa mna jeden z najlepších soundtrackov. ()
Doteraz nepochopím ako sa táto štylistická artová onania nad estetikou sedemdesiatych rokov a braku stala takým širokospektrálnym kultom. No zázraky sa zrejme dejú! ()
Občas mám pocit, že bublina, vytvorená okolo tohto filmu je oveľa viac ako samotný film. Nehovorím, že to bolo zlé, ale ja som v ňom skrátka nevidel nič výnimočné. ()
O Pulp Fiction o toho již bylo napsáno hodně a já nebudu opakovat stokrát omleté. Jde o film, který si svůj nadkultovní status jistě zaslouží, nadšené reakce na něj zcela chápu, já ovšem zůstal nezasažen. Bavil jsem se královsky, to jo, pět hvězdiček je bez debat, ale pro mě Historky z podsvětí zůstávájí obyčejným skvělým filmem, v žádném případě ne milníkem, revolucí, legendou nebo jinak zásadním dílem. Pokud jde o dialogy, nemají chybu! Pokud jde o herce, nemají chybu! Pokud jde o scénář, nemá chybu! Pokud jde o použitou hudbu, nemá chybu! Jediné, co mi na tomhle filmu vadí, kromě natahované stopáže je to, že ho stále dokola cituje každej podělanej puberťák. Čili efekt je asi takový, jako u neustále ohrávané skvělé písničky v rádiu – může bejt sebelepší, ale začne lézt na nervy! ()
Viděno asi počtvrté a je to pořád lepší a lepší. Pulp Fiction je samozřejmě dnes už kultovní záležitost, která je slavná super hláškami, originálním přeskakováním v ději, charismatickými herci a v neposlední řadě legendárním výběrem hudby. Jenže to ani není všechno na Tarantinově kousku, co si zaslouží uznání a pozornost! Například různé ty detaily odkazující na staré filmy. Nebo to, jak hrozně zvláštním způsobem Tarantino své postavy dělá zároveň nadpozemsky cool (chceme být jako oni) a zároveň jsou až ne-filmově realističtí a ze života - i ten nejdrsnější gangster ví, že by neměl naštvat chlápka s mrtvolou v kufru, kterého čeká unavená ženská po noční. Občas je čas na epické (falečné) citování Bible, občas na to být co nejdiplomatičtější a chválit chlápkovi od vedle jeho kafe. Překvapivá je i interakce mezi hlavní dvojkou, Vincentem a Julesem, kteří se neustále o něčem handrkují, na máločem se shodnou, dokonce Vincent má dost ve zvyku do "bad motherfuckera" Julese nebezpečně šít... A přesto si to všechno dokážou poměrně v klidu a racionálně vyříkat. Pulp Fiction je prostě klenot. A na rozdíl od jiných filmových mistrovských děl je Pulp Fiction taky zatraceně stylový a sledovatelný pro drtivou většinu lidí. Tomu se říká výhra. (10/10) ()
Reklama