Obsahy(1)
Dá sa najťažšia cesta na Mount Everest vyliezť alpským štýlom? Jej autor, najznámejší britský horolezec Chris Bonington, sa vyjadril, že je to nemožné. Ale pre štyroch slovenských horolezcov je to výzva. V roku 1988 nastupujú do juhozápadnej steny Mount Everestu, z ktorej niet návratu... (K2studio)
Recenze (26)
Horolezecké dokumenty nevyhľadávam, ale keď sa mi dostal do očí tento od Paľa Barabáša, je to celkom iné kafé. On vie aj z témy, ktorá ide mimo mňa, vytiahnuť silné a pútavé gro a svojím prerozprávaním a profi spracovaním doslova prikovať diváka do gauča. Samozrejme, slovenský výstup na strechu sveta, aj keď s tragickým koncom, navyše alpským štýlom a v zlých poveternostných podmiekach, v ktorých by som ani psa nevyhnal von, zasluhuje obdiv. ()
Opravdu síla...Nelze zodpovědět, proč to dělají, nelze se na to ani ptát, hlavní je vrátit se do základního tábora a domů. Další ukázkově zpracovaný dokument od jednoho z nejlepších česko-slovenských dokumentárních režisérů všech dob... ()
Hodně autenticky zpracované. Silné, plné emocí a lásky. ()
Téma nesmírně tragické a silné, ale bohužel mě příliš neoslovila forma, kdy dědečkové pamětníci dané události pouze ve vzpomínkách popisují. Jejich vyprávění rozhodně nepostrádají emoce, ale ani tak to nemá šanci vtáhnout diváka tolik do centra dění. Dobových záběrů je tentokrát opravdu málo. [70 %] ()
"Výstup končí v dolině." Silné, smutné, pietní, výborné. Beseda po filmu skvělá. Dokumenty Pavla Barabáše mě rozsekají spolehlivě vždy. 1988, čtyři Slováci zrealizovali výstup tisíciletí, zaplatili měnou nejtvrdší, střecha světa si je drží v náruči navěky. Spoiler: 3 noci nad 8500m, osleplí se všichni čtyři najít, plazit se dolů s edémem plic a mozku, dehydratovaní, v příšerné vichřici, po výstupu nejtěžší cestou, kdy jeden z nich na vrchol vyšel... Člověk si u filmu popláče, patos na místě je. Klobouk dolů. ()
Toto je drsný koníček vyžadující hodně času a peněz. Horolezci se zde dostali do bezvýchodné situace. ()
Kdybych měl zkušenost s nutkáním, které vede k takovým extrémním hazardům! A kdybych zažil typ uvědomění, který se – snad - po zdárném výstupu dostavuje! Potom bych – snad - pojal vysokohorské ultrariskantní počínání jinak než jako výsledek kvasu adrenalinu, endorfinů a touhy dokázat Něco, Něco, jež se mi zpovzdálí jeví jako něco, z čeho, je-li dokázáno, neplyne než holý fakt, že to bylo dokázáno („tautologie činu“, drama pro drama, rekord pro rekord, pokoření pro pokoření). Ve výtečně vystavěném dokumentu zřetelně vidíme, že z dobytí vrcholku nevyplývá pro druhé nic, zatímco ze smrtelného sestupu plyne pro pozůstalé doživotní darda. // Dívám se, zmagnetizovaný dramatem, ovšem nic nosného se z něj do mě, a potažmo téhle glosy, nepřeklápí. Ale připouštím možnost, že to přínosné se děje uvnitř vabankářů; třeba jen k uvědomění, ke kterému mně stačí Zebín, Ralsko, Radobýl…, potřebují oni aspoň osm kilometrů. ()
Výborný Barabášův horolezecký dokument, což v jeho případě už vůbec nepřekvapuje. Na rozdíl od jeho předchozích dokumentů je malinko potlačená obrazová složka, ale o to zajímavější jsou v dokumentu znázorněné výpovědi horolezeckých legend (Chris Bonnington, Petr Habeler), účastníků tehdejší expedice i významných horolezců mladší generace. Největší místo dostává pochopitelně Ivan Fiala, vedoucí expedice. Výpověď je velice osobní a zahrnuje jak tehdejší události, to co se dělo po návratu, ale pokouší se vysvětlit i to, s čím musel třicet let žít. Horolezecké veličiny komentují tehdejší výstup jako jeden z milníků horolezectví, ale současně se zaměřují i na rizika dlohodobějšího pobytu "v zóně smrti" nad 8000 m. Stará horolezecká pravda je, že úspěšný výstup nekončí na vrcholu, ale až návratem do základního tábora. Pověry Šerpů často zmiňují, že Čomolungma se často rozzlobí a pokořitele nerada pouští zpátky. I to se možná tehdy splnilo, počasí se opravdu změnilo hodně extrémně. O tom všem dechberoucí formou vypráví dokument, který vysvětluje motivace horolezců, rizika himalájského lezení i obtížnosti rozhodnutí "v pásmu smrti". I když tehdejší události shodou všech okolností dospěly k tragédii, vyznění dokumentu je hodně osobní i dojemné. V souvislosti s těmi návraty zpátky se mi opět vybavilo, jestli tím prvním na vrcholu nebyl tehdy v roce 1924 už Mallory. Tehdejší technické i komunikační možnosti oproti těm současným byly ještě v plenkách, ale jak to bylo tehdy v roce 1924 s tím vrcholem už se nikdy nikdo nedoví. To už ví jen George Mallory ... Ještě jsem si vzpomněl na jednu z nejoblíbenějších knížek svého dětství "Himalájští tygři". Byla to sice románová fikce, ale založená na skutečnostech, které autor studoval velice důkladně. Budu si ji muset po letech znovu přečíst, jaké budou mé dojmy z této knihy teď. ()
Najťažšia cesta a najsmutnejší Barabášov film. Dokázal však natočiť film o 30 rokov starej tragicky končiacej výprave takmer len s pomocou hovoriacich hláv a dvoch priamych účastníkov. Napriek tomu je to napínavé, dramatické a dojímavé. Ivan Fiala možno potreboval tento film viac ako Pavol Barabáš, aby zo seba dostal to, čo ho ťažilo po celý život, a nikdy neprestalo. ()
MFOF 2021 Dojemná a zároveň velmi mrazivá zpověď pamětníků tragické himalajské výpravy. ()
Smutný dokument o slovenských horolezcov , ktorí putovali na najvyšší vrchol sveta. Ivan Fiala mi vyčaroval kvapku slzi v očku. Je takmer nemožné že sa tam niektorý horolezci dostali. No ale Paľko urobil dobrú robotu. Jednoducho fakt fascinujúce. Barabáš porobil taký dobrý dokument že mnohí svetoví dokumentaristi by to nedokázali. ()
Že jsem u sledování usnula už není žádná novinka. Slabé 4* se ale nebojím dát, protože mi přítel dost slušně tuto tragickou událost převyprávěl. Kousky dokumentu jsem ale viděla a velitele expedice mi bylo extrémně líto. Vypadal jako milý pán, kterého i po tolika letech sžírá vina a lítost na svými kamarády. Asi přicházím na chuť dokumentům pana Barabáše. Určitě jich ještě pár padne. ()
Obdiv cez slzy. Výborná filmová poklona odvážnym mužom, na ktorých výkon a obeť ich lezeckej vášni sa takmer zabudlo. ()
Krásny, ale tragický dokument o ceste bez návratu. Ako človek, ktorý vyrastal pod Tatrami som žasol nad dychberúcimi zábermi Everestu. Chápem, že je ťažké niekomu vysvetliť, prečo sa niekto dobrovoľne vyberie na najťažšiu cestu najvyššej hory sveta a ešte bez kyslíku a ľudí, ktorí sa pre to dobrovoľne rozhodnú obdivujem. Dokument po mne po dopozeraní zanechal zmes obdivu a beznádeje. Bolo mi ľúto štvorice hlavných hrdinov aj Ivana Fialu a neviem si ani predstaviť, čo musel zažívať po skončení expedície. ()
Úžasný popis téměř nadlidského pokusu slovenských horolezců zdolat Boningtonovu "Hard Way" alpským stylem. O vábení výšek, překonávání nepřekonatelného, o tom, jak úspěch a tragédie mohou splynout. Skvělé. 100% ()
Pavol Barabáš je v oblasti dokumentaristiky jednoznačnou zárukou kvality a mieri na tak zaujímavé príbehy, že jednoducho musíte mať jeho režijnú schopnosť a tvorivosť radi. Ja ako divák určite. Tento dokument o expedícii na Mount Everest z minulého storočia a jej dôsledkoch je opäť pútavým rozprávaním zúčastnených. Jednu hviezdu ale musím dať dole kvôli podľa mňa príliš krátkej stopáži. Inak ale odporúčam. 80 % ()
Velmi emotivní cesta 4 zkušených horolezců bez kyslíku, na vrchol Everestu, Boningtonovou cestou, ze vzpomínek vedoucího expedice v r.1988, Ivana Fialy. Barabáš je zdatný režisér, dokumentarista a v tomto snímku plave jako ryba ve vodě. ()
Až človeka co vylezl nejvýš na sněžku mrazí... ()
Skvelý dokument (čo nie je u P. Barabáša prekvapenie, škoda len, že sa mu nepodarilo dotiahnuť i Messnera), ktorý ukazuje, že i tí najväčší borci svetového rangu prosto potrebujú kúsok štastia. Nám, dolinovým zápecníkom, zostáva len nemý obdiv, čo títo skvelí horolezci (napriek tragickému koncu) dosiahli. ()
Reklama