Obsahy(1)
Záznam derniéry slavné inscenace komedie G. Feydeaua v režii Jiřího Menzela, kterou Divadlo na Vinohradech hrálo s úspěchem celých dvacet let... Slávu Feydeauova Brouka v hlavě založil v Divadle na Vinohradech v šedesátých letech režisér Václav Hudeček svou inscenací s Vlastimilem Brodským v hlavní dvojroli. Ve studiovém zpracování už dnes patří k televizní klasice. Dramaturgie divadla se ve druhé polovině 90. minulého století k tomuto komediálnímu bestselleru vrátila a režií pověřila filmového a divadleního režiséra Jiřího Menzela. Příležitost dostala další silná herecká generace. Úspěšná premiéra se odehrála 15. listopadu roku 1996 a inscenace se hrála dlouhých dvacet let. Záznam pochází z 6. dubna roku 2016, kdy se představení hrálo po 363. a naposledy. Za účasti režiséra i všech těch, kteří se za tu dlouhou dobu v komedii vystřídali. (Česká televize)
(více)Recenze (12)
Já tedy viděl Brouka v hlavě už s Vlastimilem Brodským a tato verze se mi líbila víc. Herci se opravdu vyřádili. Je pravdou, že mezi Viktorem Preissem a Vlastimilem Brodským je veliký rozdíl. Prvně jmenovaný je spíše elegán a působil více jako pán než sluha, zatímco V. B. mě více pasoval jako sluha a pán mu moc nešel. Protože se ale jedná o derniéru, herci si to jistě užili více než obvykle a taky nejspíš měli povolený limit improvizace. Například zazní hláška: „...ale Preiss to vydrží.“ I Svatopluk Skopal užil svého jména jako slovesa: „Já ho skopal.“ A Jaroslav Kepka v průběhu druhého dějství oznamuje, že „je to naše derniéra.“ Každopádně já se bavil a herci jeli na maximum, to bylo vidět v každé chvíli. Vynikající byl především Ivan Trojan, ten místy předčil i hlavního protagonistu. ()
Herci se přizpůsobili Menzelově divácky podbízivé režii a přehrávali, až se z nich kouřilo. Nechyběla ani laciná sexistická gesta, což zejména u dam působilo místy až vulgárně. Ovšem hurónský smích z hlediště tím byl zaručený. Pouze Viktor Preiss dokázal nepřekročit míru vkusu a jeho herecký výkon tak o to víc mezi ostatními vynikl. ()
Bavil jsem se stejně dobře jako při televizní adaptaci. Tahle hra, jedna z nejvtipnějších vůbec. je prostě pro obrazovku / divadelní prkna fakt stvořená. Děj je sice jednoduchý, ale krásný, neskutečně vtipný a je esencí toho nejlepší z francouzské komedie. Viktor Preiss je v hlavní dvojroli i na divadle naprosto famózní (obzvlášť, když zrovna hraje Bouttona), Ivan Trojan s vadou řeči si to ale celé krade pro sebe, jelikož je naprosto fenomenální, opravdu třeskutá a naprosto neskutečná zábava od začátku až do konce, s přidanou hodnotou navíc (Sluha byl a je. Ale už nebude, dneska večer má derniéru / Skopal: To byl váš muž? A já ho skopal!) Všichni do jednoho jsou naprosto výborní, uteklo to jako voda a já se opět neuvěřitelně bavil a díky moc za to. Brouk v hlavě je prostě fenomenální v každé podobě. Vynikající. 100%, tady není o čem. ()
Těžké, a hlavně neférové přirovnání k 20 let staré Zelenkově televizní inscenaci se přímo nabízí. Jenže naprosto přepychové obsazení televizní inscenace logicky v tomto divadelním představení nenajdeme, a tak je třeba upřít pozornost na Preisse a Trojana. Ti jsou ve svých rolích naprosto dokonalí a především Trojan si každou sekundu na jevišti ukradl pro sebe. Zbytek obsazení je pro mne, nepražáka, průměrný. To by ale nevadilo. Přesto jsem od této derniéry (přesně po 20ti letech od premiéry!) čekal trochu víc než Preissovu hlášku o hrncích a důchodcích a Skopalovo "zkopal jsem pana Champsboisy". Co opakuji pořád dokola ovšem je, že tento Feydeauaův kus je místy zbytečně ukřičený až uřvaný a sem tam to v logice trochu tápe. Ale jinak je to velká zábava a pro Divadlo na Vinohradech to byl jistě super kus věčně vyprodaný. ()
Tak jsem se buď chytl do vlastní pasti, nebo si odvykl na divadelní způsob herectví, ale tohle zpracování se mi líbilo ze všech nejméně a to jsem jich viděl pět. Ani plejáda skvělých herců, ani Menzel a doják na konci mě nepřiměje dát vyšší hodnocení. Příliš hlučné, zbytečně deklamativní, i když tohle je na jevišti potřeba, občas se fakt dá ubrat a hře to neublíží. Vtipná ale zůstává pořád téměř stejně, to musím uznat. ()
Reklama