Scénář:
Hiroši SekoKamera:
Teppei ItóHudba:
Jošimasa TeruiHrají:
Džun'ja Enoki, Júma Učida, Asami Seto, Anna Nagase, Takehito Kojasu, Takahiro Sakurai, Júiči Nakamura, Aja Endó, Acuko Tanaka, Činacu Akasaki, Džun'iči Suwabe (více)VOD (1)
Epizody(23)
-
Kaigjoku (S02E01)
-
Kaigjoku: Ni (S02E02)
-
Kaigjoku: San (S02E03)
-
Kaigjoku: Ši (S02E04)
-
Gjokusecu (S02E05)
-
Só iu koto (S02E06)
-
Joimacuri (S02E07)
-
Šibuja džihen (S02E08)
-
Šibuja džihen: Kaimon (S02E09)
-
Konran (S02E10)
-
Kórei (S02E11)
-
Dontó (S02E12)
-
Sekirin (S02E13)
-
Jótó (S02E14)
-
Jótó: Ni (S02E15)
-
Hekireki (S02E16)
-
Hekireki: Ni (S02E17)
-
Rihi (S02E18)
-
Rihi: Ni (S02E19)
-
Rihi: San (S02E20)
-
Henšin (S02E21)
-
Henšin: Ni (S02E22)
-
Šibuja džihen: Heimon (S02E23)
Obsahy(2)
Druhá série Jujutsu Kaisen se skládá ze dvou dějových linií: „Gojova minulost“ a „Šibujský incident“. „Gojova minulost“ se zabývá jeho obdobím jako studenta na Jujutsu High, zatímco „Šibujský incident“ představuje bitvu, kdy se prokletí duchové a kouzelníci spojí a zaútočí na Šibuju. (mikki089)
Videa (11)
Recenze (13)
Nemám slov. Série bez jediného zastavení, výdechu, slabého momentu. Tragédie, nezapomenutelné monology a animátorské porno je na denním pořádku a nevěřím, že jsou tohle schopni autoři překonat. „Gate Open” je jedna z nejlepších epizod, co jsem v anime měl možnost kdy vidět a „Thunderclap Part II” zase tou nejlépe naanimovanou. Absolutní inferno a do teď nechápu, co vše se stalo. Jeden ze svátků anime, kterej by jsi žádnej fanoušek první série neměl nechat ujít. Neskutečný. ()
Nejvíce overrated moderní anime posledních let a tahle druhá řada to jenom potvrzuje. There, I said it. Ale abych byl fér, z většiny za to může produkční peklo ničící anime průmysl jménem studio Mappa. Takřka nelidské pracovní podmínky animátorů totiž vedly k úpadku jedné ze dvou hlavních dominant Jujutsu Kaisen – kvality animace a akčních scén. I když se místy experimentovalo se CGI pozadím, což by značně usnadnilo práci, není to a ani nebude (pokud se vedení studia nezmění) úroveň studia Ufotable, ačkoliv to někteří obyvatelé internetu mohou tvrdit. V kombinaci se sice líbivými barvami, světlem a kamerovými přelety tak ale bohužel v soubojích místy vzniká pořádně nepřehledný guláš, u kterého se to přehnalo s kořením, takže po dokoukání některých soubojů zůstane nahořklá pachuť, protože si z nich kvůli absolutní ztrátě smyslu pro prostorové vztahy ani nelze nic zapamatovat. O to více vynikají značně komornější střetnutí, v nichž jsou postavy nuceny improvizovat, využívat prostředí a experimentovat s hranicemi svých schopností. Jenže tady přichází další zásadní problém, který v první sérii nebyl tak patrný – nesrozumitelnost a velmi nízká pochopitelnost celého magického systému. Ono nepochopení většiny magických technik a fungování kleteb a jejich vymítání (=obyčejné zmlácení) by šlo ještě přejít, jenže seriál si dává záležet, aby diváka o všech principech náležitě informoval. Pocitově se tak zhruba pětina dialogů skládá z expozice a „technoblábolení“ zprostředkovaného otravným vypravěčem, které ale akorát mate, děj neposouvá a k pochopení mechanik paradoxně nenapomáhá. Výsledné akční pasáže si tím pádem není možné užít naplno, zvlášť když ty nejdelší a nejopulentnější souboje nenesou emocionální hodnotu, prostě se jenom bojuje, aby se bojovalo, a nebo hrdiny z bezvýchodné situace pokaždé zachrání příchod někoho dalšího. Navíc ani dostatečně nefunguje napětí před samotnými střetnutími, protože Gojo váhy sil roztříštil už v první sérii, a tak není možné spolehlivě určit síly obou stran. Naštěstí druhá hlavní dominanta Jujutsu Kaisen relativně ustála, byť se otřásala v základech též: postavy. Ty nejzajímavější žel bohu mají prostoru velmi pomálu a s těmi ústředními se zachází, eufemismem řečeno, ledabyle. Zbylá pozitiva anime pak obstarává atmosféra městského nočního centra a stanice metra (v nichž se opět nelze plně orientovat i navzdory dalším dovysvětlujícím nápisům). Poslední díl překvapil už jen svojí uhozeností, kdy místo otázek „Jak to bude dál“ vyvstávalo spíš „Cože kurva? To nedává smysl…“ ___ Nechci nijak shazovat kvality tohoto anime nebo jeho animátory. Naopak, uznávám je a vážím si jich. Jen mi nepřijdou tak vysoká hodnocení adekvátní, protože jednak problémy jsou do očí bijící a jednak slepé velebení toho díla akorát povede k prohlubování krize průmyslu. ()
Druhá séria Jujutsu Kaisen je vo svojej podstate ako celok vrcholom šónen (Shounen) bojových anime, ale druhá séria napriek tomu trpí veľmi zaujímavými neduhmi, ktoré nakoniec nezhoršujú celkový konečný pocit z diela. Zopár dielov je nudnejších (to je subjektívny pocit), zopár dielov má pri zrýchlených súbojoch divné animácie (dá sa to vydržať, ale kvalita proste nie je tip top) a čo mi začína vadiť pri dobrých anime je častý výskyt nejakých medailónikov, malých príbehov pre hrdinov, ktorým sa ide niečo v zapätí vážne stať. Myslím si, že vrchol svojho žánru by mal postavám dávať priestor taký, aby človek nevedel, že AHA tu sa niečo strane mojej obľúbenej postave, moment prekvapenia tu proste neexistuje. Pridať sa môže aj veľmi zvláštne rozprávanie, ale na to sme si už zvykli a viac bojových anime začína prechádzať na iný spôsob rozprávania príbehu (alebo mám taký pocit). Toto všetko spomínam preto, aby bolo jasné, že je čo vylepšovať, aby z výborného anime, mohlo byť legendárne anime. Napriek zhoršenej kvalite animácie, zhoršeniu oproti prvej sérii, problémom hlavne v scénach s veľkým množstvom pohybu sa nedá tomuto dielu dať menej ako päť hviezd. Veľmi dobre sa v druhej sérii hrá s osobnosťami daných hrdinov a Itadori zažíva zaujímavé chvíle. Niekedy som mal pocit, že aj absolútne zbytočná postava má svoje malé významné miesto v príbehu. A čo som si istý a nebol to len pocit je to, že postavy sa vždy rozhodujú na základe svojho nastavenia a nastavenia ich osobnosti čo naozaj oceňujem a celé dielo teda pôsobí dospelo a hlavne aj preto, lebo ubúdajú nejaké vtipné situácie a pribúda skôr naozajstná beznádej. ()
Vyjadřoval jsem se k některým epizodám hlavně v druhé polovině tohoto podle mě ikonického manga/anime arcu přímo v jejich profilech a Jeoffrey jako vždy napsal všeobsažný, výstižný komentář, kde shrnuje to nejdůležitější, takže napíšu jen v zkratce: Celá tahle sezona (tedy s výjimkou prvních pěti epizod, které vytvářejí pro následující dění potřebné příběhové podhoubí a dotvářejí základy pro zdejší svět) je přesně to, co si představuji pod brilantně vytvořeným epickým a dramatickým battle šónen konfliktem/válkou/bitvou jako jsme to viděli dříve např. v One Piece Marineford nebo v Narutovi Pain vs Jiraiya/Konoha. Jen s tím rozdílem, že Gege tady jel po celou dobu příslovečně i doslova ještě v mnohem vyšší rychlosti a nebál se tvrdých, temných momentů a dokonce ani radikálních posunů celého příběhu/světa v takové míře, jakou jsem prakticky v žádném jiném obdobném battle šónen díle snad ještě nikdy neviděl. Konec zkratky. Kdo chce, může pokračovat dál. Ale taky nemusí :-) Někdo by možná ovšem mohl říct, že nasazené tempo bylo až příliš vysoké a popravdě ano, dokázal bych takovou výhradu do jisté míry pochopit. Např. jsem se střetl s vícero názory, že k takto významné příběhové události došlo v rámci vyprávění příliš brzy, bez patřičného prostoru pro rozvoj a prokreslení postav, kvůli čemuž si k nim někteří lidé nedokázali vybudovat sympatie. A takový názor je zcela v pořádku a chápu, proč si to můžou někteří fanoušci anime myslet, zvlášť když se doposud nikdy nesetkali s takovým tempem vyprávění, jaké tady nasadil Gege. Nicméně já jsem toho názoru, že takhle by mělo vypadat skutečně velkolepé a dospělé moderní vyprávění, které využívá velmi dobře každou jednu epizodu/kapitolu bez zbytečného natahování a fillerů, jak se to mnohdy dělo dříve. Samozřejmě, tento pohled je postavený na mém subjektivním pocitu, že první sezona (+ prolog film JJK 0 + již zmíněný krátký úvodní arc Hidden Inventory na začátku této sezony) se svou délkou 24 epizod měla více než dostatek prostoru jak pro uvedení do problematiky a základních pravidel příběhu a světa kleteb a kouzelníků, tak pro samotné postavy, které jsem si tam bez problémů dokázal oblíbil (ať už se jedná o kohokoliv z hlavního tria nebo Nanamiho, Goja, Toda, Zenin sestry či některé další) či jimi začal pohrdat/nenávidět velmi lehce a relativně rychle (kdo jiný by patřil sem než jedinečně zvrácené "zrcadlo člověčenství" Mahito). A v druhé už proto nic takového s výjimkou úvodní části příběhu v minulosti nebylo potřeba. V Shibuyi opravdu šlo o monstrózní vyvrcholení dlouholetého plánu zvrátit dominanci jedné ze stran konfliktu a vše se odehrálo během pár hodin, nějaký výrazný vývoj by tedy ani nedával smysl, přesto si myslím, že v rámci jednotlivých, brilantně autorem vytvořených a promyšlených, choreograficky a technicky mnohokrát dech vyrážejících soubojů, nemilosrdných zvratů a fyzické i psychické destrukce postav i celých čtvrtí se minimálně Yuji Itadori rozhodně někam posunul (a podle mě i pár dalších postav). A to velmi výrazně a znovu na battle šónen relativně nezvykle (tak trochu v paralele k Hunter x Hunter i když zdaleka ne v tak dramaturgicky komplexní a emočně silné podobě - Gege jako fanoušek téhle kultovní série se ale rozhodně během Shibuya arcu nezapřel). Nicméně jak jsem napsal, v Shibuyi o rozvoj postav už nešlo, zde se hrálo opravdu hlavně o zabránění něčemu pro svět a příběh zcela katastrofickému. A zpracování se autorovi i tvůrcům z MAPPY povedlo neskutečně (i když ne bez problémů, viz dále). PS: Během druhé sezony jsem ovšem začal pohrdat ještě mnohem ďábelštějším padouchem než byl zmíněný Mahito (nebo Sukuna). A to samotnou MAPPOU. Ano, nedá to ani mně, musím se k této nechutné kauze na pár řádcích vyjádřit. Přístup vedení tohoto studia k zaměstnancům byl/je naprosto nepřípustný a je opravdu smutné, že kvůli tomu druhá sezona JJK, jakožto i všichni geniální animátoři a ostatní tvůrci nemohli předvést naplno to, co by mohli za lepších, normálnějších okolností. O to obdivuhodnější je, co přes katastrofický stav produkce ne nepodobný katastrofickému stavu v Shibuyi během jedné osudové halloweenské noci dokázali vytvořit. Některé epizody (ano, celé epizody, nejenom sekvence v nich!) budou navždy zapsány zlatým písmem do záznamů nejlépe animovaných anime bitev v historii. Nádherné nasvícení a práce se stínohrou a barvami, kontrastem, přesná kompozice záběrů, práce kamery, míra detailů nebo naopak neskutečná fluidita a dynamika scén, síla úderů a zlověstná velkolepost kouzelnických technik - tam kde, mohli, vytvořili mistrovské nebo i přes časové a další omezení alespoň téměř dokonalé obrazové inferno. Jediné, co mě trochu mrzí je, že až na pár výjimek (a výborné, nezapomenutelné OP a ED - OP je dodnes doslova kulturním fenoménem) podobně dokonalou práci neodvedl skladatel hudby, která mi přišla na některých místech doslova špatná a nehodící se. Ale pravda je, že několik motivů se přesto naopak povedlo opravdu hodně a v dobách, kdy mnohé série nemají více než jeden dobrý motiv bych měl (navíc u takto prokleté produkce) být za něco takového asi více než vděčný. Každopádně, závěrem bych napsal jen tolik - opravdu doufám, že snad jednou k nápravě pracovních podmínek nejen v tomto studiu, ale v celém Japonsku (a Jižní Koreji a v mnoha dalších produkčních společnostech... k tomu tématu viz taky parádní manga a anime Oshi no Ko ;)) dojde. 9/10 () (méně) (více)
Galerie (793)
Photo © MBS
![Džudžucu kaisen - Season 2 - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/168/491/168491173_iu9srj.jpg)
Zajímavosti (27)
- Černobílá ryba vedle Riko během její návštěvy akvária je mladistvá rybka pomce císařského, známá také ve světě anime jako „ryba, která migruje za smrtí“. Tato ryba je charakteristická tím, že plave na místa, kde normálně nemůže přežít, a tam zemře, což symbolizuje životní účel Riko – zemřít ve prospěch Tengena. (mikki089)
- Konec druhého openingu druhé série (Specialz) se od epizody Right and Wrong, Part 3 (2023) liší – z ptačí perspektivy je vidět, jak se nad Tokiem rozprostírá temnota, místo původního pohledu, kde je Tokio plného světel. (KCM)
- Kimono, která má Geto na sobě, se nazývá Gojokesa (také Gojo-no-kesa). (mikki089)
10/10 nejlepší anime letošního roku, nezapomenutelný zážitek plný nečekaných zvratů, temnoty a utrpení – to mohla být druhá sezóna Džudžutsu Kaisen, kdyby ale animační peklo jménem MAPPA zase jednou nejelo na plné obrátky bez jakékoli pauzy a během toho nespálilo kdo ví kolik nadějných animátorů. Já jsem ale konzument, mě by měl být osud lidí v pozadí ukradený, důležitý je přeci samotný produkt. Zaklínače 3 jsem si také přeci královsky užil, i když při jeho tvorbě trpělo mnoho videoherních vývojářů a mluví se o tom dodnes. Každopádně mám alespoň dostatek empatie na to, abych o tom také mluvil a prohlásil, že si nemyslím, že je to v pořádku a že kdyby v MAPPě nebyli idioti, tak mohli celou sezónu lépe rozvrhnout a nechat si alespoň nějaký prostor na jeden, nebo klidně i dva týdny, kdy mohli dát animátorům i v druhé půlce sezóny odpočinout. Vždyť na nějaké ty recap epizody za jedno půlroční anime jsme zvyklý už kdo ví kolik let, by se nikdo nezbláznil… Co mě ale štve ještě víc, než je osud nebohých animátorů, je fakt, že tuším, jak mohl produkt vypadat, kdyby vyšly všechny jeho díly ve 100 % provedením a bez změny animačního stylu. Nyní na konci sezóny je přeci jen jasné, proč na změnu animačního stylu došlo, proč jsou postavy o něco méně prokreslené, proč už nemají tak pevné obrysy – protože když s nimi chcete celou sezónu takhle šíleně bojovat, tak tyhle modely postav se snáz animují/kreslí a když vám někde něco uteče, tak to s těmi jemnějšími obrysy zase až tak nevadí a lidská mysl to přidá na vrub dynamice pohybu, tohle je za mě Gainax / Trigger škola, nebo spíš u anime těchto studií jsem podobný styl kresby a jeho využití pro dynamický pohyb v minulosti viděl. Ale zpět k problému, pokud vám vyjde díl, kde souboje občas vypadají totálně nepřehledně, jinde zase vidíte pokles snímků (už jen to, že tohle zaznamenáte je špatně), nebo si uvědomujete nedostatečné prokreslení i toho mála, co tu k prokreslení bylo, tak se vám ten váš rádoby 10/10 zážitek pomalu rozpadá pod rukama. No a když navíc jeden z animátorů prohlásí, že jeden vydaný díl byl hotový jen ze 30 %, tak je úplně jedno, že to i tak vypadá lépe než většina anime konkurence, co ten týden vyšla, já nechci 30 % produkt, mě zajímá jeho 100 % verze a doslova mě štve, že si jen můžu představovat, jak skvělá mohla být. Tohle se nedělá! Takže dát seriálu 10/10 a rozplývat se nad tím, že tohle je nejlepší věc, kterou jsem kdy viděl, je za mě neúcta k lidskému utrpení a tvrzení, že 30 % demoverze je lepší než 100 %, je blbost. Tak tím jsem se zbavil „slona v místnosti“, upustil trochu páry, a i když se k němu možná ještě vrátím, je načase začít chválit. V čem je tahle sezóna lepší než ta předchozí? V počtu soubojů? Rozhodně, i když je tu otázka kvality a kvantity. Když si vedle sebe dám všechny souboje z druhé řady a postavím je vedle těch z řady první, budou lepší? Druhá sezóna má jiný styl, rychlejší, dynamičtější, efektivnější, přesto však podle mě o něco méně úderný a vizuálně podmanivý – což opět souvisí s tím, že animačně tu nemáme kompletní dílo. Na druhou stranu je většina z nich pro příběh významnější, jsou mnohem dramatičtější. V čem je druhá sezóna podstatně nad tou první je samotný příběh a práce s jednotlivými postavami. Když čtenáři mangy slibovali, že se na nás chystají ty nejsilnější okamžiky z celé předlohy, tak nekecali. To co příběh udělal třeba kolem Nanamiho, co si dovolil s Nobarou a vůbec jak to vyobrazil, jak k tomu všemu fungovala v těchto chvílích animace a hudba – emocionálně mě tyhle chvíle opravdu zasáhly, tohle pro mě byly na rozdíl od soubojů ty 10/10 okamžiky celé sezóny. Zkrátka je to temné, s ničím se to nemaže a pořád to dává smysl po dějové i lidské stránce. Samotný Júdži na mě udělal dojem, tohle je nezlomný hrdina versus události, které by poslali do kolen snad každého. Dramatická stránka byla perfektní. Hudební stránka většinou dokonalá. Napětí by se dalo krájet. A jsem zpátky na začátku, tohle zkrátka je 10/10 materiál, nezapomenutelný zážitek plný zvratů možný kandidát na anime roku, ale se vší tou kontroverzí to na plný počet u mě prostě není, jenže nebudeme si tu lhát, s kvalitami, co tenhle seriál má a i jako docenění toho, co animátoři v nelidských podmínkách i tak nakonec dokázali (a nyní si nejspíš hledají jinou práci, nebo nejbližší strom, když MAPPA hned oznámila další sezónu) tomu méně než těch 5* dát nechci, ona by to totiž asi byla taky forma neúcty... Ale jsou to ty nejvíc hořké hvězdy, co letos rozdám. 8,8/10 () (méně) (více)