Režie:
Jacques AudiardKamera:
Paul GuilhaumeHudba:
Erwan CastexHrají:
Noémie Merlant, Geneviève Doang, Jehnny Beth, Makita Samba, Lucie Zhang, Anaïde Rozam, Pol White, Xing Xing Cheng, Annabelle MilotObsahy(1)
Tři mladé ženy a jeden muž. Jejich životy se na chvíli protnou ve čtvrti Les Olympiades, v pařížském 13. obvodě. Výřečná a drzá Émilie pracuje v callcentru a přivydělává si pronájmem volného pokoje. Naváže intimní vztah se svým novým atraktivním nájemníkem jménem Camille. Toho ale přitahuje nedobytná Nora, která zase tráví noci videohovory s cam girl Amber. Dynamicky natočený černobílý snímek Jacquese Audiarda citlivě a s porozuměním sleduje krátké období v životě současných třicátníků, kteří se vyhýbají závazkům a samotu zahánějí večírky, povrchními známostmi a náhodným sexem. Nebo i oni touží po lásce a vzájemném porozumění? (Aerofilms)
(více)Recenze (41)
Krásný film, který lehce připomene poetiku Sofie Coppoly, nicméně ve zcela odlišném (a zároveň intenzivnějším) duchu. Magická hudba ve spojení s nádherně nasnímanou černobílou Paříží přichystá skoro až "allenovský" zážitek, ve kterém se vztahy ústředních hrdinů proplétají a zamotávají takovým způsobem, jaký jsem dlouho jinde neviděl. Osobité a citlivé drama se silným koncem. 80% [KVIFF 2021] ()
Portrét generace, pro jejíž životy je příznačná nestabilita práce, bydlení, vztahů i identity (fragmentarizované digitálními technologiemi). Portrét světa, v němž ke splynutí dochází jen při sexu. Jinak jej charakterizuje oddělenost, zvýrazněná split screenem nebo četností konverzací na dálku, a kontrastnost, stále zpřítomňovaná i černobílou kamerou. Stejně jako životy postav, neukotvených, nacházejících se stále v pohybu, taky Audiardova milostná paneláková lyrika postrádá pevný bod, okolo něhož by se všechno točilo. Perspektivy se neustále střídají a mikropříběhy začínají nanovo (jako v mnohadílném seriálu), rytmus je nepravidelný, vztahy pomíjivé. Něco stabilnějšího vzniká velmi pomalu, jaksi mimochodem. Jen očekávání, zda nakonec něco vznikne, pozornost po celých sto minut neudrží. Musíte se napojit na hrdiny. Díky skvělým hercům a senzuální kameře, zohledňující víc fotogeničnost lokací než sociální rozměr života v určité části Paříže, to jde poměrně snadno. Závěr, přicházející bez hlubšího prozkoumání mnoha nastíněných témat (např. tíže kulturních tradic a rodinných i osobních traumat), je ale banální, a zpětně se jako takový jeví celý film, který u klišé spjatých s citovým životem mileniálů začíná i končí, aniž by nahlédl za ně. 70% ()
Ruka i oko zkušeného filmaře jsou na této prchavé výpovědi o mladé generaci patrné, přesto nakonec převažuje jistá nenaplněnost, nedotaženost; možná v souladu s tématem snímku. Více zde. ()
Pokus o zachycení evropské Tinder generace, který má oslovit právě její příslušníky. V mých očích troskotá proto, že příliš ulpívá na všem, co je fotogenické a líbivé, a dramatická stránka projektu tím trpí. Jde o typický příklad snímku, kdy mi režisér předkládá postavy, se kterými se podle jeho mínění mám ztotožnit a fandit jim, zatímco já je vnímám úplně v jiném světle. Kdybych měl dát pouze na své emoce, nadělil bych bez váhání kategorický odpad. Tak dalece jsme si tentokrát s mým oblíbeným Audiardem nesedli. Je zvláštní, že finský snímek Víkend na chatě, který pojednává o téže věkové kategorii zatížené podobnou citovou nestálostí a společenskou neukotveností, mě naopak nadchl a nadělil jsem mu plný počet hvězdiček. Tady mě snad jen s částečnou výjimkou Nory, kterou ale režisér manipuluje jinam, než bych si představoval, všichni příšerně iritovali, včetně explicitního zobrazení erotiky. Nikdy bych si nepomyslel, že skončím jako moralista, ale tady mám dojem, že vidím hodně sebestředné, nedospělé třicátníky, kteří si zadělávají na samotu a nebudou schopní vytvořit funkční rodiny. Celkový dojem: 35 %. ()
stárnoucímileniálové.mp4 aneb působivý a velmi subtilní černobílý portrét o promiskuitě a milostných vztazích generace Y na pozadí ruchu hlavní francouzské metropole. ()
Skvele rozohratá partia, kedy po istom čase prechádzame na inú hlavnú postavu. Po hodine však z nejakého dôvodu filmu dochádza dych a svižné tempo sa zrazu mení na slimačie. V čom to je, ťažko povedať. Možno iba v tom, že ide o ďalšiu vzťahovú drámu, kde každý hľadá samého seba, spriaznenú dušu a zmysel života, skrátka ako vždy. A všetci sa k tomu musia dostať cez tony sexu, ako vždy. To nemusí byť nutne výčitka, problém je v skutočnosti oná strata tempa, kedy som mal nakoniec dojem, že film trval zhruba o hodinu dlhšie než v skutočnosti. ()
Nesmírně elegantně režírovaný snímek zkoumající milostné a vzájemně propojené osudy tří pařížských třicátníků. Zkušený filmař Jacques Audiard dokazuje, že má stále prst na tepu doby a moderní kinematografie a že má cit pro psaní inteligentních a současně plně věrohodných dialogů a pro budování přesvědčivých a propracovaných postav. Zároveň skvěle vede herce a výtečně pracuje s hudbou. Skvostná je i černobílá kamera, nabízející nejen velmi esteticky nasnímanou erotiku. Některá rozehraná témata působí trochu nadbytečně, nicméně film i tak jako celek funguje nadstandardně dobře. ()
To mi ale bola romanca! Princ z Konga, čínske marionety a pár belochov sa tvária na Francúzov. A by nebol medzi nimi rozdiel, tak to drbli do čiernobielej farby. To je presne ako keď poslankyňa s IQ vínnej mušky Romana Tabak si dala Instagram do čierno-biela z odôvodnením, že tým bojuje proti rasizmu. Vo Francúzsku evidentne proti rasizmu dávna dobojovali, sú vysoko obohatení, plno inžinierov zo subsaharskej Afriky. Našťastie šikmáči robia čašníkov a belošky kurvy, takže všetko v poriadku. Aspoň tak som to videl v tomto filme, ktorý ponúka podivnú romantiku zaobalenú do kopy sexu. Princ z Konga nerobí nič len šuká a že všetky rasy, nerobí rozdiely, veď si robí doktorát! A mihla sa aj lesbická láska, takže kvóty splnené. Polohy tiež všetky boli, aj anál asi, takže opičie kiahne zaručené. To je dnešný art stavajúci promiskuitu na piedestál. Len fakt pozor na tie pupáky! ()
Rozhodně to nepůsobí tak, jak bych si představoval film od chlapa, kterému táhne na 70. Přestože to podle děje vypadá jako obyčejná vztahovka, tak rozhodně v této kategorii ční z řady. Vizuálem, hudbou, nenuceně působící nahotou, výbornými herci. Jen jsem nepochopil, proč se to jmenuje podle konkrétní městské čtvrti. Nikde jinde by se to snad odehrát nemohlo? ()
Černobílá multikulturní vztahovka z Francie. Nezajímala mě ani jedna z postav ani odvážné sexuální scény a režisérovo Na dřeň bylo kvalitativně úplně jinde. ()
Hodně silný zážitek, Vynikající herecké výkony, kamera, hudba... Oceňuju, že film nabízí i "osobní momenty" sobecké Émilie, i když by takových detailů mohlo být víc. 4-5 ()
Minutá příležitost hned v několika směrech. Les Olympiades usilují o to podat výpověď o současné generaci třicátníků, kteří v životě nemají nic jisté: pracovně, sociálně, ani osobně. Sociální aspekt je zvýrazněný jednak situováním do té části Paříže, kam turista nezavítá, jednak dialogy, které vlastně podtrhávají totéž, co vidíme. Dobrý scénář sociálního filmu se pozná po tom, že problémy skrze dialogy neartikuluje přímo, což tady tak úplně neplatí. Ale nechť, pro snímek tahle rovina není až tak podstatná. Co se týče výpovědi o vztazích a soukromém životě "čerstvě dospělých", jde o lépe zacílenou sondu. Paříž, 13. obvod je v tomto směru poměrně přesným portrétem lidí, kteří nevědí, co přesně chtějí, tápou a hledají. Sex je poměrně neoddiskutovatenou součástí tohohle zápasu, takže dává smysl, že je ho spousta i na plátně. Co ale naprosto marginalizuje snahu tvůrců je romantický a dosti nesmyslný happy end, jemuž nic v předcházejícím ději nenahrává. ()
Aj keď sa to tvári ako artový film (hlavne tým čiernobielym prevedením), čo väčšinou nebýva môj šálok kávy, tak toto mi celkom zapasovalo. Dynamika tohto filmu bola výborná, a milostný trojuholník Émilie - Camille - Nora to celé potiahol výrazne vpredu. Vizuálne to bolo určite odvážne, miestami dokonca až príliš. Len škoda, že po dialógovej stránke to bolo slabšie a skôr tu prevládali emócie. Pritom si myslím, že tie postavy si mali toľko toho čo povedať... Najviac z celého filmu ma však napokon bavila komunikácia Nory a Amber. Celkovo čisté 3* ()
„Průzkum ukázal, že největší strach mají lidé z mluvení na veřejnosti. Na druhém místě... je smrt. Dochází vám to? Na pohřbu by většina z nás raději byla v rakvi.” - Nádherný černobílý film o neutěšeném stavu našich duší. Když k tomu přičtu ten vymazlený soundtrack, jsem nadmíru spokojená. (90%) ()
Film občas až na hranici porna, ale to by vôbec nevadilo, ak by príbeh gradoval, hoci aj cez ten všadeprítomný sex, a k niečomu zaujímavému dospel. Nedospel a pritom tam boli zaujímavé postavy alebo prostredie škaredej parížskej petržalky. Škoda aj toho čiernobieleho vizuálu, farebné telá mohli byť krajšie, aj ten šedý byt po babičke by bol menej šedý. ()
znechutilo mě černobílé provedení filmu. ()
Generační výpověď o osamělosti. Filmařsky i emocionálně velmi povedené. ()
Jemné zrno na celuloidu. ()
O české spisovatelce Petře Soukupové se říká, že vzhledem k povaze jejích románů, kterými jsou výlučně vztahová dramata, nezanechávají její díla na čtenáři žádnou hlubší stopu - příběh po čtenáři prostě jenom tak steče, aniž tento by si o pár měsíců později pamatoval, čeho se vlastně týkal. Neznám filmografii Jacquese Audiarda, ale Paříž, 13. obvod po mně prostě jenom tak stekl. Mihlo se v něm několik postav, o nichž víme jen o něco málo víc než to, jakou roli mají k ústředním postavám. Nic zásadnějšího z toho neplyne, kdybych ho neviděla, nic se nezmění. Navíc i nedlouhá 105minutová stopáž s mým ADHD v kině solidně zacvičila. Kdybych neznala věk režiséra, mám to za zajímavý studentský film. V sedmdesáti už by ale mohl mít i trochu vyšší ambice. Ještě se rozmyslím, zda hodnotím na 3, nebo na 2 hvězdy. ()
Francouzská Číňanka Emilie z call centra, její spolubydlící černoch Camille učitel literatury a realitní makléř, jehož kolegyně Nora radši ukončí studium, protože si ji lidé pletou s hvězdou sex chatu Amber, kterou se tedy následně snaží poznat. Vztahový propletenec ve francouzském dramatu, dokonce odvážně v černobílém. Jednoduché, autentické, nic hloupého a výborně natočené. Od dob Schindlerova seznamu asi první film, kde mi ta černobílá kamera sedla, technicky na jednotku. PS: je zvláštní jak se čím dál víc zmenšují rozdíly mezi filmovou erotikou mainstreamu a pornem, a to tu nehrají žádné no name, ale třeba Noémi Merlant. ()
Reklama