Režie:
Alexandr MittaScénář:
Alexandr MittaKamera:
Valerij ŠuvalovHudba:
Alfred SchnittkeHrají:
Andrej Mironov, Taťjana Aksjuta, Lev Durov, Ksjuša Pirjatinská, Baltybaj Seitmamutov, Valerij Storožik, Carmen Galin, Karel Hábl, Veniamin Směchov (více)Obsahy(1)
Ve smyšleném středověkém království žijí dva chudí sirotci, May a jeho sestra Marta. Skupina banditů unese Maye. Chtějí totiž využít jeho magické schopnosti. May umí na velkou vzdálenost vycítit zlato. (Filmbox)
Recenze (101)
Moje nocni mura detskych let. Bylo to tak sugestivni, ze jsem se toho jeste par let nemohla zbavit ve snech a to skutecne nepovazuju za dobre pro deti. Bylo mi 5, kdyz jsem to videla. Pak jsem o dost let pozdeji hledala, jak se ta ma nocni mura vlastne jmenovala, protoze to rozhodne nebyla popularni pohadka. Ale jednou treba najdu odvahu to shlednout znovu :) ()
Coby dítě jsem z této pohádky byl úplně mimo. Je tu působivě natočený morová epidemie. V závěru je je úžasná scéna, kdy člověk přitahující zlato touto schopností zničí nepřátelský hrad. S moc krásnou hudbou. ()
Jé, konečně vím, jak se tenhle film jmenuje. Viděl jsem to jenom jednou asi tak v osmi letech a byl jsem z toho úplně vedle. Scéna s morovou babou je neskutečně strašidelná. A závěr zase je úžasně dojemný. Kéž by takovéhle filmy zase začali dávat. Update: Po hrozně dlouhé době jsem film viděl znovu a znovu jsem ocenil tu fůru myšlenek, narážek, o daru, který je prokletím, o nebezpečí ráje, který je vlastně pastí, o odvaze a touze vytrvat (u Marty nepolevující odhodlání najít svého bratra, u Orlanda vůle dotáhnout své nápady do konce a chránit ty, kteří to potřebují), to vše v jedinečné ponuré atmosféře středověkého světa, výtvarně nádherně zpracovaného. P. S. Proč filmaři nejsou schopní pochopit, že dítě není blbec a nemusí ho zásobovat rozjuchanými vyprávěnkami, kde se tupě zpívá, padá na hlavu a nesrozumitelně brebentí... ()
Pohádka o putování nikdy nepatřila ke stálicím vysílání českých televizních stanic, dokonce ani v 80. letech, kdy mohli tvůrci programu ocenit pohádku jako výsledek československo - sovětské spolupráce. Svým temným pojetím navazuje na práce Hanse Christiana Andersena a připomíná, že pohádky kdysi hrály úlohu, kterou dnes má žánr fantasy - byly to dobrodružné a mravoučné příběhy určené často dospělému publiku. Nejen u nás, ale ani za hranicemi nebývá zvykem ukazovat v pohádkách utrpení a umírání - notabene jednoho z hlavních hrdinů. Scény morové epidemie vyvolávají u dospělého tíseň a dítě je může vnímat jako nefalšovaný horor. Snahu režiséra Mitty o filozofický přesah taky každý neocení. Na jednu stranu je nutné uznat, že snímek vyčnívá svou originalitou a vymezuje se vůči přesládlému disneyovskému světu, na druhou stranu ho těžce sráží přehnaná ruská lyričnost a emoční výlevy hlavní hrdinky, které působí rušivě. Film je zároveň podivně nedotažený: z chlapce se během putování stane dospělý muž, zatímco jeho sestra prochází příběhem, aniž by ji zub času jakkoli poznamenal... Celkový dojem: 55 %. ()
Místy příliš zkratkovité (některé scény končí rychleji než bych si přál) a po čase mě ta častá ukřičenost hlavní postavy začala trochu otravovat, ale jinak velmi dobrá pohádka, o které jsem dodnes vůbec nic nevěděl. Díky vánoční programe. Atmosférou, dramatičností a poetikou se blíží film spíše k původním pohádkám, které měly děti opravdu poučovat a vštěpovat jim životní moudra, vedle toho však sloužily i jako příběhy varující před krutostí světa. Odlehčené scény se rychle mění na až příliš reálná zobrazení lidské hlouposti, zloby i utrpení (vše je samozřejmě spíše naznačeno, stále je to pohádka). Jako zázračné světlo v temnotě působí idealistický duch postavy doktora Orlanda, který hrdinku Martu tímto bohapustým světem provází. Výprava a efekty jsou taktéž velmi zdařilé, vyvrcholení příběhu děsivé i dojemné. ()
Pohádka, která nepředpokládá, že je divák - dítě naprosto retardovaný idiot. Zápletka se ztrátou sourozence, přes svou tragičnost, měla humorný rozměr, ten Děda Mráz, který vyskočil z krbu, byl opravdu nečekaný. Velká, hluboká a přesto humor nepostrádající poklona mistru Leonardovi v postavě Orlanda je něco, co člověk musí ocenit v každém věku. Jako dítě ty nápady a schopnost zásadní objevy podat srozumitelně, jako dospělý i tu nenásilnou formu učení. Ano, morová bába a drak byli děsiví. Není toho v životě dost děsivého? Mají se dětem ukazovat v pohádkách jenom chichotající se víly, čarodějnice buď hodné nebo neschopné a roztržití čerti? Navíc, pohádka není svým původem dětský žánr. A děti jsou malí lidé, být dítě neznamená být naprostý blbec. Poselství příběhů člověk, i malý člověk, intuitivně chápe, i když to nedokáže přetlumočit do slov. Pokud tedy se k němu soustavně jako k blbci nepřistupuje a jakákoliv intuice se v robátku neubije. Potom ovšem pozdě plakat, když dítka ten neskutečně dojemný a symbolický závěr nepochopí. ()
Kéž by všechny pohádky měly takový náboj a myšlenku jako tato. ()
Temně laděný příběh s krásnou hudbou Alfreda Šnitkeho a hudba je to opravdu skvostná. …Putování má sice v názvu „pohádka“, ale klasickou pohádkou se nazvat nedá. A protože jsou pohádky mezinárodní, lze poznat jisté znaky H. CH. Andersena i styl Jakubiskova a Herzova nekonvenční pojetí. Ovšem realizované sovětským režisérem Aleksandrem Mittou, který …putování vtiskl tradiční ruskou poetiku. A i když trikově možná neodpovídá době vzniku, tak drak stále vyvolává hrůzu a paní Mor děsí i dnes. Orlando si jako zneuznaný filosof a obstojný konkurent Leonarda da Vinciho sympatie zaslouží a křehká Marta udivuje svým odhodláním… i nalezený May nakonec dospěje. A proto znovu a znovu zatoužím letět na křídlech fantazie. ()
Veľmi dospelá a vážna "rozprávka", ktorá miesi fantastické motívy s krutou alegóriou, historickými motívmi a bezútešným fatalizmom s len minimálnou nádejou na zlepšenie. O to zaujímavejšou vnútornou premenou prechádzajú charaktery postáv s výnimkou Taťjany, ktorá zrejme zjedla jablko večnej mladosti. Chybička se vloudila... :-) Ale dynamický neustávajúci dej, zaujímavá vizuálna stránka a nejedna sugestívna scéna s mohutným duševným účinkom tých pár nelogizmov poľahky zatieni. Odporúčam však púšťať až deťom od 12 rokov vyššie. Tak či onak, lepšiu ruskú rozprávku som zatiaľ nevidel. 90% ()
Spíš Horor o putování. FIlm stejně deprsivní, temný a kvalitní jako Herzovo Deváté srdce či Panna a netvor, má trošku poetiky i z Jakubiskovy perinbaby a Pehavého Maxe. Rozhodně stojí za vidění i dnes (psáno 2010). ()
Môj najväčší filmový zážitok z detstva. V telke to vtedy dávali možno tak 2-3 roky po vydaní a ja som pri nej ani nedýchal. Morová nákaza ma potom strašila ešte mesiac. Pravdepodobne aj tento film sa pričinil o to, že vo mne začala tlieť iskrička záujmu o drámu, horor, históriu a neskôr aj fantasy. Z každého je tu kúsok. Opätovne som sa k filmu dostal po takmer tridsiatich rokoch a aj keď na mňa už taký účinok nemal, stále ma dokázal zabaviť a udržať si vynikajúci filmový dojem. ()
Pohádka? Vidět toto v dětství, měl bych z toho nejspíše těžké trauma. Velmi temné, ale i velkolepé, až epické. ()
Možná křivdím srovnatelnému Rážovu "Poslední propadne peklu", kterému jsem dal o hvězdičku míň, ač v některých ohledech jde o lepší film, ale tady je přinejmenším lépe vybalancováno pro děti - ne tak docela pro děti - pro dospělé a vůbec celý tvar je konzistentnější. Orlandův sovětský rádobyfilosofický vědecký materialismus mi dost lezl na nervy, ale oni tu velkolepou pozemskou všelidskost Rusáci prostě umějí a koho finální scéna nechytne za srdce, ten ho nemá, přestože jde jenom o konstrukci letadla (prostě Rusáci). Zkažený bráška je krásný jak Caligula a postava Marty je nádherná od začátku do konce. I dnes mimořádně aktuální (a divím se, že tehdy nezakázaná) je "těžba ohně" z útrob draka - země. ()
Obrovská škoda, že jsem tenhle kousek neviděl ještě jako malý, myslím, že bych na něj jen tak nezapomněl... Ne, že bych na něj zapomněl teď, přece jenom je snímek neuvěřitelně působivý, se skvělou hudbou, chvílemi lehce hororovou atmosférou a neuvěřitelně odhodlanou hlavní hrdinkou, ale přece jenom jako na pětiletého, by na mě snímek zapůsobil ještě víc... ()
Tradičně výtvarně velmi dobře zvládnutá ruská pohádka, též dobrá hudba. Zvláště působivé je znázornění morové epidemie. Ale Dunského a Fridův scénář a idea jsou naopak velmi slabé. Proto si také nikdo z dětství nepamatuje, o čem to vlastně je (viz komentář Madaxe). ()
,,Hleďte, k jakému závěru jsem dospěl. Všechny naše státy jsou jen složkami jediného živého organismu a proto musí žít v míru." Nepovažuji se za milovníka filmových pohádek. Když nad tím uvažuji proč, může za to zčásti také nevalná kvalita většiny domácí produkce tohoto žánru posledních let, přičemž věčné reprízování několika osvědčených titulů každé vánoce tomu zřejmě jenom napomáhá. O to jsem více překvapen nad objevem v podobě téměř zapomenutého koprodukčního skvostu. Od začátku na mne dýchla velmi originální atmosféra dotvářena hudbou, prostředí a kostýmy byly krásně nastylizované, vyprávění mělo v sobě spoustu vtipu i myšlenek. se nebála vykreslit zlo jako opravdové zlo plné temna a hrůzy, zajít popři tom až do hororových prvků, funkčně střídat legraci s napětím či momentální vítěztství hlavních postav s dalšími číhajícími nástrahy. Strastiplné putování statečně objevného Orlanda a krásné Marty na drsné cestě za hledaným bratrem i jistým poznáním nemám problém považovat za jeden z nezapomenutelných počinů ve svém žánru. Scéna ze soudu, kdy Orlando předsavuje svůj velký plášť a s ním i svojí představu o člověku jako organismu plného míru a klidu má v sobě tolik obrovskou hloubku. A určitě jí má celá tato pohádka, byť mi v některých místech svým pojetím připadala mírně přepjatá. 80% ()
Bez tohoto filmu se snad žádný milovník hororů neobejde. Sice se mi líbí jen 6 scén, ale v jiných filmech třeba jen jedna či dvě, takže 6 je dobrý výkon. A díky osudu za ně. ()
Já prostě sovětské pohádky, které melou všechno pel mel dohromady draky, čaroděje, loupežníky a jánevímcoještě, až na výjimky nemám rád. Ani tady to není přehlídka bůhvíjakých nápadů, alespoň ale potěší výborný dabing od K. M. Walló s Miroslavem Moravcem v dominující roli (Jiří Holý taktéž bravo). ()
Pohádka s obrovksým emocionálním nábojem. ()
Pohadka je zdrojem traumatu, bolestnym, nepochopitelnym zasahem do duse, s nimz je potreba se delsi dobu vyrovnavat a prave tim dospet. ()
Reklama