Režie:
William A. WellmanKamera:
Devereaux JenningsHrají:
James Cagney, Jean Harlow, Edward Woods, Joan Blondell, Donald Cook, Beryl Mercer, Murray Kinnell, Mae Clarke, Frankie Darro, Sam McDaniel, Helen Parrish (více)VOD (1)
Obsahy(1)
James Cagney jako drsňák, který se z bezvýznamného zabijáka vypracuje na prominentního gangstera. (oficiální text distributora)
Recenze (52)
Vynikající mafiánský film odehrávající se v době prohibice. Skvělý Cagney v roli Toma Powerse místy přehrává a člověk se tomu někdy zasměje, ale celkově nepůsobí jeho výkon směšně - na Cagneyho herecký styl si divák naopak velice rád zvykne (a navíc si musíte uvědomit, že tento film je z roku 31!!!). Zajímavé je, že násilí ve filmu není skoro vůbec vidět, ale člověk ho přesto vnímá velice intenzivně a to díky výborné práci režiséra. Opravdu nepotřebujete hektolitry krve, aby byl film tohoto žánru působivý - Wellmanův snímek je toho důkazem. V mafiánském žánru řadím "Veřejného nepřítele" hned za Coppolova první dvě veledíla. A to jsem viděl Donnie Brasca, Mafiány, Tenkrát v Americe, V přístavu, Příběh z Bronxu, Neúplatní atd... ()
Jeden zo zakladateľov gangsterského filmu! Verejný nepriateľ upriamuje pozornosť na kontrast morálok dvoch blízkych mužov / bratov: jedného „poctiváka“, druhého gangstra. Zároveň predstavuje nástup jedného hereckého velikána - Jamesa Cagneyho, ktorý sa v tomto žánri udomácnil a najmä vďaka jeho Tomovi Powersovi sa stal hereckou ikonou raných gangsteriek._________ Z obavy, že si publikum mafiána zamiluje ako sympatickú postavu, ale predovšetkým z obavy pred Produkčným (tzv. Haysovým) kódexom, museli štúdia pristúpiť k nasledujúcim krokom. Na samotnom začiatku filmu je uvedené: „Cieľom tvorcov je čestne zobraziť udalosti, ktoré sa dnes odohrávajú v určitej sfére amerického života a nie glorifikovať chuligánov či zločincov.“ Zásahy štúdia sa odrazili aj v zobrazovaní násilia, odohrávajúceho sa vo filme vždy mimo obraz. 10/10 ()
Skvelá gangsterka, ktorá sa riadi pravidlom menej (videného) je viac (zážitku). A to ja rád. ()
James Cagney v gangsterskej dráme o jednej sorte ľudí. Hoci tvorcovia diváka pred filmom upozorňujú, že nebolo ich cieľom oslavovať chuligánov a zločincov, akosi sa im to v priebehu filmu príliš nedarilo. Cagney v tomto, ako aj v mnohých ďalších filmoch, sa do role gangstrov nehodí, aspoň pre mňa - môže za to jeho malá postava, blonďavé vlasy, sympatický kukuč a málo charizmatický ksicht. Celkovo hra drsňákov dnes pôsobí úsmevne. Každopádne, film je na svoju dobu, vcelku dobre spracovaný, nenudí a dobre funguje aj vykreslenie charakterov. Akurát tých prestreliek, ako je tá v závere, mohlo byť aj viac. ()
Staré filmy majú niečo do seba ! A to aj staré gangsterky! Nepochybne sa tento subžáner vyvíja stále k lepšiemu, ale aj zo súčasného pohľadu sa dajú pozerať bez donútenia a bez neustáleho prižmurovania očí (na rozdiel od napríklad dobového sci-fi). Tu musím opäť (ako som už neraz...) vyzdvihnúť herecké výkony starej hollywoodskej školy. James Cagney nie je len roztomilý tanečník stepujúci v Yankee Doodle Dany, ale tu som zistil, ževie hrať aj poriadnu sviňu... Vtedy sa asi tak hrať MUSELO, inak tam človek nemal čo hľadať... Verejný nepriateľ z môjho pohľadu nemal obrovské filmové ambície, čo veľmi sympaticky vyústilo do minimalistického diela, no o to silnejšieho obvinenia amerických mafiánkov 30-tych rokov... ()
Moc dobrá gangsterka, skvěle obsazená. Hlavně James Cagney je skvělý herec a v tomto filmu zahrál Toma Powerse senzačně. Režie se vyvedla (málo viditelného násilí), scénář na úrovni. Herci ve vedlejšich rolích moc nepřehrávají, určitě lepší než "Malý Caesar" - za 5*. Komentář napsán 19.11. ve 14:52 (2008) ()
Archaičtější a vůbec celkově neohrabanější Malý Cézar si mě paradoxně získal víc; obě gangsterské klasiky stojí a padají s hercem v hlavní roli, obě reflektují tehdejší žhavě současnou hospodářskou krizi, obě sympaticky ukazují gaunery jako jednoduché gaunery bez přidané psychologické omáčky, ale pokrytecké moralizování Veřejného nepřítele, když všichni víme, že tyhle filmy vznikaly a vznikají pro lechtivý pocit identifikace s charismatickým psychopatem, je mi ze srdce protivné, v mateřských stescích, jaký je to synáček v jádru hodný chlapec svedený špatnou společností, přece jen cítím zárodky pozdějšího stejně protivného žánrového romantizování, samotný příběh je triviální a řemeslné zpracování tak zručné, až je vlastně nudné. S mírným přihlédnutím k historickým zásluhám rovné ***. ()
Slabší jak "Scarface", které přišlo hned o rok později. I tak se jedná o zajímavý film o zkorumpované americe. ()
Jedno z nejlepších zakončení filmu, co jsem dosud viděl... ()
Kdybych Cagneyho potkal někdy na ulici, umřu strachem. S Klausem Kinskim a Dennisem Hopperem mají nejděsivější vizáž a předpoklad hrát padouchy, kterým v jejich rolích nemůžete uvěřit ani to, že dýchají vzduch. ()
The Public Enemy byl zjevně inspirací pro pozdější mafiánské filmy, včetně mé milované Millerovy křižovatky. Bohužel již na něm poněkud zapracoval zub času, což se odráží zejména v příliš jednoduchém ději a v tom, že o obsahu mafiánské činnosti hlavních postav se toho zas tak moc nedozvíme. Ale hlavní problém mám s tím, že mi James Cagney připadá spíš jako komik z grotesky než nějaký velký drsňák. Doufal jsem, že během filmu projde nějakou proměnou, ale nedočkal jsem se. ()
Praotec gangsterského filmu, obsahující tolik motivů, jenž využily další následovníci, že to snad ani nelze spočítat. I po tolika letech se Veřejný nepřítel nemá za co stydět a s noblesou může okouzlovat řady dalších diváků tak, jako se mu to povedlo se mnou. I přes pomalejší tempo je to úžasná pecka a to především díky Jamesi Cagneymu, kterému stačily dva filmy na to, aby se vypracoval mezi mé nejoblíbenější herce. A v některých chvílích mi neuvěřitelně připomínal Jacka Nicholsona. Mimochodem - ten konec je jedním z nejlepších konců, jaké jsem zatím ve filmu viděl ()
Jedna z nejlepších gangsterek, co jsem kdy viděl. Sympatické postavy, krásné dobové prostředí (ta auta!!!) a napínavý děj. Skvělý filmový zážitek. ()
Dalsi gangsterka s Cagneym. :) Potesila ucast Jean Harlow a moji oblibene Joan B. ()
„Hay stupe! That’s got gears. That ain’t no Ford.“ Obľúbený film Tonyho Soprana. Ikonická súvislosť s koňmi možno inšpirovala aj Coppolu. Krimidráma s dejom v roku 1909 s démonickým Jamesom Cagneym v hlavnej úlohe z roku 1931 svojich hercov a uviedla ešte pred začatím príbehu. Tom Powers nie je v príbehu zobrazený rovno ako kovaný zabijak ako Tony Camonte, divák sa s ním zoznamuje počas celého jeho života. S hlavným hrdinom sa stretávame už v jeho detstve plnom drobných krádeží vilomenín, za ktoré dostával od otca opaskom na zadok cez dôležité udalosti, čo ho formovali až dráhou profesionálneho zločinca. Už v tridsiatych rokoch je vyjadrené pohŕdanie, že v škole sa človek naučí akurát byť chudobný. Vraždy nie sú zobrazené s úplnou brutalitou, najdrastickejšie zábery z nich sú vynechané. Film sa zaoberá ľahko aj vzťahom hlavných postáv ku černochom, ktorí sú tu síce len v úlohách sluhov, ale tento rozmer neskoršiemu Scarface chýba. Pri Tomovi Powersovi sa rieši viac jeho zobrazenie ako osobnosti a jeho život zo všetkých strán ako rpi Tonym Camontem. V The Public Enemy môžeme pozorovať aj dôstojného súpera hlavnej postavy, a to jeho brata Mikea, ktorý mohol mať vplyv na život hlavného hrdinu, no nezviedol ho dobrým smerom. Šiel do armády a brata poprosil, aby sa postaral o matku, čím nepriamo pomohol rozvinúť jeho zločineckú dráhu. V Scarface sa divák môže stretnúť so súpermi zo spravodlivej strany zákona len čo sa týka policajtov, nik iný nedokáže dohovoriť hlavnej postave a pohŕdať ňou bez následkov. Život zločinu tu scenár nezabúda odľahčiť vtipmi a hláškami znejúcimi prirodzenejšie ako v Scarface. Čierna mačka, čo prebehla cez chodník a tak skrížila človeku cestu, je tu zlým znamením. Výčitky sa dajú smerovať aj ku určitej skratkovitosti, kde sú niektoré udalosti zobrazené len ako články novín, pritom by im to svedčilo lepšie ako obrazy situácií zachytené kamerou na filmovom plátne. Inak ide o výborný kúsok svetovej kinematografie. Ak Cagney alebo Muni, volím Cagneyho. ()
4,0/10 Názorný príklad toho, ako môže dopadnúť dôsledné dodržiavanie Haysovho kódexu. Dej bez akýchkoľvek prekvapení, nechutne schematické postavy (vrcholom je matka na hranici slabomyseľnosti) a čo je najhoršie, naivné a polopatistické moralizovanie (och, ako som len na to alergický...). Ešteže je tu zopár zaujímavých záberov, aby ste nemuseli vypnúť televízor/opustiť sálu. Zážitok z filmu je priamo úmerný tomu, ako sa od spomenutých neduhov dokážete oslobodiť. ()
Chtělo by se napsat, že Veřejný nepřítel má klasický a stokrát provařený děj o jednom mafiánovi, kdy sledujeme jeho příběh od dětství přes vzestup v mládí, až po jeho vrchol v dospělosti a nevyhnutelný osud. Není to ale pravda, protože jde o jeden z prvních mafiánských filmů vůbec. Tvůrci nic klasického neopakovali, ale naopak sami tvořili základ žánru mafiánských filmů. Spíš se v pozdějších letech opisovalo od nich. Každopádně dokázali zachytit soudobý svět a celý snímek působil v tu dobu aktuálně i autenticky. Představitel hlavní role James Cagney má už v jedné ze svých prvních rolí ďábelský výraz, k dokonalosti mu ale stále něco chybí. V pozdějších rolích (Hříšní andělé, Bílý žár) je ještě o poznání lepší. Možná proto, že to byl aktuální film a společnost hodně s mafiány bojovala, je to na snímku vidět. Jasné vymezení vůči „zlým“ mafiánům je především v moralizujících nápisech hned na začátku filmu a opět na konci. Celkově nechávám nakonec tři hvězdy, protože například o rok později natočená Zjizvená tvář mi přišla více intenzivnější, strhující… jednoduše lepší. ()
[2,5*] Film je obratný v tom, ako dokumentuje danú dobu, dobu prohibície, ktorá priala rozmachu organizovaného zločinu. Vierohodným spôsobom opisuje vzostup jedného zločinca na vrchol a jeho následný pád. Žiaľ, nedokáže sa pritom vyhnúť zbytočnej teatrálnosti, ktorá zabíja inak výborný film. James Cagney mi tu vzhľadovo pripomína Terenca Hilla, dokonca robí aj rovnaké grimasy. Opäť raz je bezohľadný zabijak zobrazený ako komická postava, ako taký gašpar, podobne ako to bolo aj vo filme Little Caesar (1931). Zaradené v zozname 1001 filmov, ktoré musíte vidieť, než umriete. ()
Miluju gangsterky. A především miluju gangsterky dvou typů: a) z období prohibice v USA a za b) o lůzrech, kteří se pomalu šplhají po mafiánským řebříčku. Takže je jasný, že Veřejný nepřítel byl předurčen k tomu, aby se vyšplhal v mém hodnocení až na vrchol nejvyšší. A taky že jo, vyšplhal. Naprosto skvělá podívaná, kterou absolutně neomezuje rok vzniku. Ba právě naopak. Bez zbytečných příkras a ještě s upozorněním, že film není žádnou oslavou zločinců, ale je v podstatě pravdivým příběhem...taky mě potěšilo představovaní herců a jejich postav na začátku...a pak už samotný příběh. 1909 - Je jasný, že ten kluk roste pro šibenici. Nejen, že krade hodinky a brusle, chlemtá s kámošem pivo z kbelíku, ale dokonce si už začíná se "ženskýma". Taky mají svůj klub, kde prodává kradený zboží překupníkovi Kulišákovi. 1915 - Kluci trochu povyrostli, začali mutovat a dostali větší kšeft. Větší kluci, větší práce. Ideálním dárkem jsou pro ně zbraně. 1917 - Mladí muži si našli dobrou práci - rozvoz. Zboží se totiž dá dovízt na místo a v noci nepozorovaně otočit. 1920 - A je to tady. Prohibice. Zlatý důl pro mafiány, překupníky a gangstery všeho druhu. Obchod s pivem se zdá být dobrou volbou...samože s využitím tradičních mafiánských praktik. "Hotovost nebo jeho hlavu. Jedno nebo druhé." - "Přinesu ti oboje." Tvrďák Nathan mi sice zrovna jako tvrďák nepřipadne, ale zato James Cagney je naprosto brilantní. Určitě si na tohohle gangstera dám pozor i v jiných filmech. No a ten závěr byl třešnička...fakt sem si smlsla! :-) Jeden z 1001 filmů, které musíte vidět, než umřete "Svým zjednodušujícím moralizováním je zápletka Veřejného nepřítele velice ubohá. Nicméně Cagney je v roli Powerse silný a energický, dominuje plátnu v každé scéně a tvoří zde základy všech budoucích filmů o gangsterech, včetně Kmotra. Wellman film režíruje se silným vizuálním cítěním a vymýšlí nezapomenutelné scény..." Jeden z 501 filmů, které musíte vidět "Byl to jeden z prvních zvukových filmů a jeho odvážná, násilná témata se velmi dobře hodila do období deprese; mluvený dialog a zvuk přivedly gangsterské snímky k životu. Produkční kód ještě nebyl v platnosti a titulky na počátku filmu oznamovaly, že se studio nesnaží žádným způsobem obhajovat násilí a kriminální aktivity... I přes své upozornění je však film násilný. Cagney se potácí, plive a střílí a během tohoto procesu ze sebe vytvoří legendu. Z větší míry se násilí děje mimo kameru a díky skvělé režii je vše efektnější než mnoho pozdějších ekvivalentů." ()
Hodně slušná kriminálka z doby, kdy se tento žánr začál rozjíždět naplno. ()
Reklama