VOD (1)
Obsahy(1)
Bezdomovec, který ztratil paměť, získá po experimentálním lékařském zákroku schopnost vidět skrytá lidská traumata. Představy se mu ale začnou míchat s realitou. (Netflix)
Videa (1)
Recenze (7)
Je to povedenější a srozumitelnější, než zdejší komentáře tvrdí. První půlka je navíc velice slibně rozehraná a solidně vedená, jenže v té druhé se to celé rozplizne, začne to působit jako volné pokračování se stejnými postavami a svůj nápad to dál nerozvádí, což je strašná škoda, protože to má náběh na chytrý psychologický příběh s nadpřirozeným (vlastně sci-fi?) prvkem v podobě nově nabyté schopnosti ústředního hrdiny vidět psychické problémy ostatních, skrze monstrózní vzhledy. Druhá půlka ani nepřinese moc nového a ani nic překvapivého či typicky japonsky ujetého, je to prostě takové... mdlé. A ani to mysteriózní moc ve finále nepřinese. Filmařsky to má svá silná a slabá místa, takže je to průměr (ve smyslu, že je tu málo chytřejších nebo propracovanějších záběrů), nejvíc vynikne asi střih, ale atmosféru to vyvolat dokázalo, jenže i ta v druhé půlce značně upadla. A vůbec je škoda, že navzdory námětu to je na japonskou tvorbu málo nápadité. Rozhodně je to ale lepší, než zdejší hodnocení momentálně ukazuje a za pozornost to stojí. 3* ()
Mne sa tiež začala miešať predstava s realitou a to som bez lekárskeho zákroku a bezdomovec len podľa občianskeho. Film zaiste nie je určený pre každého a pre našu kultúru to platí ešte menej. Bežne som zvyknutý, že z krajín ďalekého východu prichádza slušnosť a veľmi kvalitné filmy hodné adaptácie. Toto nebude ten prípad. Homunculus je pomätené fantasy založené na mange, požadujúce predstavivosť a možno aj vlastnú skúsenosť s psychickou traumou. ()
Mluvící vagina byla legrační, ale jinak je to zmatek. Čím víc jsem se na to díval, tím víc mi docházelo, že to není film pro mě. Japonská kultura si vůči násilí na ženách nedělá těžkou hlavu. A ani zde nebylo násilí ospravedlňováno. Je třeba film brát jako takový úlet. Asi to chtělo si přečíst knížku z níž vznikla tahle adaptace. První polovina filmu je decentní. Technicky to není špatné. ()
Film se opírá o dobrý nápad, který byl navíc obstojně využitý. Místy je to ovšem hodně obtížené symbolikou a dost psychologické, občas skoro strašidelné nebo drastické či úchylné, jindy zase sentimentální, prostě takový prapodivný mix, který připomíná jízdu na horské dráze, ale rozhodně nenudí. Pěkná je reakce ženy, která vidí dvojici, jak souloží v autě. Nejdřív se na to jde podívat zblízka a pak poznamená: „Jak to tady můžou dělat? Nemají vychování.“ Podle mého názoru je tento film na ČSFD mírně podhodnocený. Přikládám záznam snu, v němž mé nevědomí pojednalo o tématu homunkula konvenčnějším způsobem. - - - Sen o homunkule (v noci 25. na 26. února 2023) - - - Volá mi Eirixion, že právě dokončil okultní experiment, na němž delší dobu pracoval. Nechtěl bych se na to přijít podívat? Jestli se pokus povedl, tak uvidím něco, co jsem ještě neviděl. Přijel jsem a Eirixion mě vede ke stolu, na němž stojí křivule o velikosti mužské pěsti, která má oba otvory zatmelené filosofickým blátem. Pod ní hoří lihový kahan stažený na minimální plamen. Na dně křivule vidím bílý písek a zbytek jejího nitra halí hustý bílý dým. Že by tam sublimoval salmiak? Eirixion sfoukne plamen a prohlásí, že teď je třeba nádobu prudce ochladit, aby praskla. Pak polije křivuli vodou s tajícím ledem. Ozve se nehlučné puknutí, ale křivule pořád drží pohromadě. Bílá pára zkondenzovala a v křivuli jako by začalo pršet. Rosa svlažuje písek, na němž leží miniaturní nahá ženská postava. „To je homunkula,“ vysvětlí Eirixion. Ženuška otevře oči, posadí se a rozhlíží se kolem sebe. Nejdřív nahoru, pak hrábne rukou do písku a prohlíží si jej. Posléze si všimne naší přítomnosti a zkoumavě na nás hledí skrze sklo. „Jestli se opravdu podařila, tak se z toho filosofického vejce vyklube sama,“ informuje mě Eirixion. A vskutku. Bytůstka si lehne na záda a nohama se vzepře proti skleněné stěně. Chvilku jí trvá, než najde správný úhel, ale pak část prasklé křivule s cinknutím odpadne. Homunkula opatrně vyleze na stůl a udělá pár kroků. Eirixion jí nabídne papírový kapesníček, aby se na něj posadila, ale ona se jím nejdřív cudně zahalí a teprve pak si sedne a začne pokukovat po okolí. „Ve francouzském rukopisu, podle nějž jsem pracoval, se uvádí, že do půl roku doroste do normální lidské velikosti,“ sděluje Eirixion. „Řekl bych, že tohle stvoření ti ta tvoje ženská doma chovat nedovolí,“ poznamenám. „Proč ne? Má ráda živé tvory,“ namítne on. „Myslím, že bude ječet jak siréna, až tohohle domácího mazlíčka uvidí,“ směji se. „Zkusím to nějak uhádat,“ dí Eirixion, „a kdyby došlo ke krizi, tak ti ji dám, abys ji pěstoval ty. Je třeba na ni dávat pozor a vést o ní deník, tenhle pokus se nikomu nepovedl už víc než dvě století.“ Bytůstka nám zřejmě rozumí, protože se začne hihňat. Konstatuji, že homunkula evidentně dokáže bez problémů dýchat na vzduchu, a ne jako ti skřítkové, co se o nich zmiňuje Franz Hartmann, které bylo nutné chovat ve sklenicích ve speciálním prostředí, a když některý utekl, tak se na vzduchu udusil. Dotknu se její paže a hlásím další poznatek: „Zatím ještě hřeje jak buchta vytažená z trouby. Bylo by zajímavé změřit jí tělesnou teplotu.“ Eirixion na to: „Také je zvláštní, že první zvuk, který vydala, byl smích, kdežto lidští novorozenci se ohlašují pláčem.“ () (méně) (více)
Škoda tej japonskej televíznej (odfláknutej alebo lacnej?) produkcie. Lebo príbeh bol naozaj zaujímavý a stačilo naozaj málo aby se dostali niečo kvalitnejšie. Možno nejaký US remake? ()
Reklama