Režie:
Michal SamirScénář:
Michal SamirKamera:
Martin DoubaHrají:
Anna Fialová, Karel Šimek, David Prachař, Richard Krajčo, Filip Rajmont, Zuzana Zlatohlávková, Jana Stryková, Daniel Kadlec, Patricie Pagáčová (více)Epizody(3)
-
Lásko, lásko (S03E01)
-
Léto (S03E02)
-
Tichá píseň (S03E03)
Obsahy(1)
Třináct let po odchodu od Ladislava Štaidla se Ivetin svět změnil k nepoznání. Její alba se neprodávají jako dřív, ale ona věří, že zase bude zpívat. Má za sebou neúspěšné manželství, ale věří, že ta pravá láska na ni stále čeká. A především má vedle sebe toho, na kom jí záleží nejvíc: svého dospívajícího syna. To kvůli němu chce vyhrát boj s vlastními démony. Je to on, kdo při ní stojí, i když se nedaří a bulvár čeká na každou její chybu. Ano, kdysi chtěla být slavná – teď chce obyčejný život. Pro Artura, pro sebe. (Voyo)
(více)Recenze (25)
Abych nepracovala jen s primárními pocity, poslechla a přečetla jsem si několik hloubkových rozhovorů s Michalem Samirem a musím říct, že je skoro až komické, jak ten člověk uvěřil vlastní umělecké licenci. Měl devět dílů na životopisný seriál o zpěvačce, která se nedožila ani padesátky. A přesto mu to nestačilo / nebo se mu to zdálo příliš zahuštěné a byl ochotný celé díly sestavit jen z náladových obrázků navozujících určité pocity. V závěrečné sérii si vychutnal hranou verzi toho kardinálního nesmyslu kolem únosu do Itálie a dal příležitost některým hercům vytvořit parodické verze nechvalně známých figurek české bulvární scény... Škoda slov. Ano, jistě, z životopisu Bartošové šlo vybrat zkratky na téma "jak vesnická holka přišla do hlavního města dělat kariéru," v další kapitole sledovat "jak stejná holka řeší svoji první aféru a jak odmítá zůstat doma na mateřské" a v závěru "jak vzdá život po tom, co se jí nepodařilo vrátit se na výsluní". Ale tyhle floskule a další velmi podobné teze by šly navázat na životopis prakticky každého umělce nebo veřejně známé osobnosti. Kdy tenhle seriál pracoval s tím, že Iveta Bartošová nebyla nějaká zaměnitelná nula z komparzu, chvilková hvězdička? Nikdy. Teď se jen opakuje stejný vzorec. V době, kdy vrcholil lynč na Bartošovou, se Michal Samir zařadil mezi tu nechutnou většinu, která si nárokovala odplivnutí nad Džambulkou. A teď po deseti letech si stejně agresivně nárokuje vyprávět vlastní příběh, k jehož zpracování mu ale chyběli nejen zkušenost, ale i talent. Tohle bylo hodně drahé sypání popela na hlavu. ()
Škoda té více než desetileté pauzy v ději, divák ztrácí návaznost a postavy pořádné kontury. Nepřítomnost Pomejeho beru trošku jako alibismus novy (často s ní spolupracoval) a celkově je série spíš takovým letem světem posledními pár turbulentními měsíci Ivetina života, které jsou okořeněny občas zajímavými hrátkami s časovými rovinami a jedním zvláštním okamžikem (fanoušek-mašinfíra). Čekal jsem fakt něco silnějšího. 50%. ()
První dvě série Ivety jsou opravdu klasa, takže jsem s nadšením sobě vlastním využil možnost jít na slavnostní předpremiéru v Lucerně, abych závěrečnou sérii mohl vidět na velkým plátně. Třetí série Ivety je tobogán emocí, který v českých poměrech nepamatuji. Ivetin osud je plný bolesti na duši, smutku a především neskutečnosté osamomělosti. Mnohokrát jsem cítil jak Iveta vysloveně hledá někoho o koho by se mohla opřít, kdo by jí dal pocit porozumění a opory, ale bohužel měla kolem sebe až neuvěřitelnej soubor kreténů a její pád na dno mně opravdu dal hodně zabrat. Některé scény, třeba s Arturem na jejich narozeninách ukážou Ivetku šťastnou, stejně jako její comeback u kterýho jsem jí držel palce víc než sobě při losování šťastných deset, ale bohužel štěstí trvá vždycky jen krátce, než se opět nad Ivetou potemní. Tvůrcům se povedla i závěrečná ttulková scéna, protože jestli tě nesrazí k zemi předchozí dění, tak závěr to udělá spolehlivě. Ano, měl bych i vyčítky, vesměs technické povahy, občas jsem slyšel špatně Artura, přespříliš makro záběrů na Ivetin obličej, ale to jsou proti té tsunami plné emocí jen banality. Anna Fialová dává Ivetu na bohyni, ale i ostatní hrají skvěle, třeba Karel Šimek jako Artur to je neskutečná dokonalá podoba a jeho scény patří mezi to málo vtipné, kdy se člověk zasměje. David Prachař jako Rychtář je taky bezchybnej, nejvíc mám v paměti první společnou scénu, kdy tam stojí naproti Ivetě, ta mluví za všechno. Filip Rajmont toho bulvárního podčlověka trefil naprosto dokonale. Iveta je klenot, který se umí pořádně trefit do srdce možná i proto, že Ivetin osud se týká všech co čtou bulvár nebo v dnešním éře dělají ze sociálních sítí stoku nenávisti, povrchnosti a laciných senzací. ()
Prokletí života, touha po čemsi vzácném jako je obyčejná láska, síla jíž se nedostává. Jak hodnotit něco, u čeho člověk trpí, když sleduje, jak někdo milý a talentovaný otevírá náruč temnotě a propadá beznaději, a ten nebo ti, kdo mají být opěrnými body selhávají na celé čáře pod vlivem vlastního ega? Ivetin osud sám o sobě je silný a známe ho aspoň v obrysech zřejmě všichni, a to bohužel i my, kteří bulvár nečteme a nikdy jsme za něj neutratili ani korunu. Ale vidět závěr Ivetiny pozemské pouti v soukolí nabubřelosti pánů Rychtáře a Macury, v touze po zisku všech bulvárních hyen a v prostoduchosti obyčejných lidí, kteří hltají každou zprávu o jejím životě, navíc na velkém kinoplátně, to je síla. Tvůrci odvedli kus poctivé práce, kdy jsem ani na okamžik nedokázal odtrhnout zrak a jen jsem se zájmem sledoval zkázu člověka, jež se před mými zraky odvíjí. A byl jsem vděčný za každou odlehčenou scénu, kdy jsem se mohl zasmát. Ať už to byly scény s Arturem, Pepa Rychtář v Itálii, či scény s bulvárem, kdy u mě byla tenká hranice mezi smíchem, smutkem a vztekem. Závěrečná série nabízí bravurní herecké výkony, kdy za mě exceluje Filip Rajmont, jenž si protekčního fracka Pavla Novotného dává absolutně na pána, ale nezaostává ani David Prachař, Richard Krajčo a Karel Šimek v roli Artura. V hlavě mi zůstává plno silných scén, kdy absolutně dominuje úplný závěr poslední epizody a následná titulková sekvence. Nejsilnější moment celého večera pro mě byl ohromující potlesk v sále, jenž se rozezněl spolu s potleskem na plátně. Mrazení v zádech, chvění, emoce. A hluboká poklona všem. Jeden život, jeden osud. To krásné přetrvává. To smutné odvál čas. Slavnostní premiéra tří závěrečných epizod v pražské Lucerně byla navýsost výjimečným zážitkem. ()
Anička Fialová se v roli Ivety našla. Jasný, pdooba tam není skoro žádná, ale jde o ten herecký um a Ivetu zvládla zahrát naprosto perfektně. Věřím, že ve scénách, kde se objevil Artur, tak se to přesně takhle mohlo odehrát, vzhledem k tomu, že na tom sám Artur spolupracoval. Co mě mrzí je to, že všichni viděli, jak moc trpí a nikdo jí nepřišel na pomoc, žádný z jejích přátel, kolegů, vůbec nikdo. Smutný je, že když už byla v léčebně, tak si sama pomoc nenechala. ()
V téhle řadě už se dostáváme do období, které víceméně asi všichni známe. A kdo říká že ne, tak ten to sledoval 24/7. Úplně se tak přeskakuje období s Jiřím Pomeje či takové autorsky chudší období, kdy byla Iveta mimo světla reflektorů. Těžko říct proč, jestli třeba neměli práva na JP, protože jeho jméno vůbec nezazní. Rovnou se tak vrháme do náruče Pepy Rychtáře a jeho legendárních soubojů s ochráncem žen Macurou. Ano, místy to pochopitelně působí až komicky, celá ta absurdnost situace, do které se nechala Iveta vmanipulovat svou naivitou, hloupostí, či do toho spadla skrze návikové látky. Tvůrci ve třetí řadě více chodí po špičkách. Tam, kde byl Sepeši vykreslen jako jasný mačo, tak tady tvůrci nemají odvahu či dostatek informací na to, aby jasně ukázali na to, co bylo příčinou sebevraždy Bartošové. Nově obsazený Artur je bohužel herecká tragédie, stejně tak masky v některých scénách, kdy prostě pořád vidíte, že Anna Fialová je mladá holka a netáhne ji na pade. Třetí série jako celek je nejslabší ze všech tří. Nedokresluje bohužel příběhy některých postav, které si odbyjí jen povinná camea, ale jejich aktuální situaci se více nedozvídáme, a vlastně se nedostane pořádně ani k samotnému konci IB, který vyřeší formou závěrečných popisků. ()
Tři díly utrpení nejen té zoufalé bytosti, ale i mne jako diváka. Tak jsem to protrpěl, abych konstatoval, že tahle řada je asi nejslabší. Jako vystřihnout pár článků z Blesku a ždímat u toho emoce a lidskou stupiditu několika jedinců. ()
Keď si odmyslím toho blbca, čo nevedel vysloviť "r" a toho chlapca, čo vyzeral ako dievča, kde obidve veci ma nehorázne iritovali, tak asi najlepšia séria zo všetkých. ()
„Je ráno, je ráno. Nohama stíráš Ivetu na kolejích“ Tichá píseň dozněla, a ačkoliv se si nejsem jist, zda třetí řada dala odpovědi na všechny otázky, považuji ji za rozhodně zdařilejší, než druhou. Fialová zvládla chátrající Bartošovou na jedničku a stylizace Prachaře do Rychtáře nebo Krajča do Macury si nic nezadala Brzobohatého Štaidlem. Bohužel si však nemohu pomoci, ale přijde mi, že Samir tápal v tom, na které události se zaměřit a které z bohaté poslední třetiny zpěvaččina života úplně vynechat a taky jak se vypořádat s posledními chvílemi jejího života. Každopádně tenhle vlak už se nedá vrátit zpátky do stanice a tak už snad jenom, odpočívejte v pokoji, Iveto a tobě Arture hodně štěstí do života. ()
Třetí řada jede prakticky bez scénáře a něco se děje jen, když se Rychtář rve s Macurou. Samir už totálně abdikoval na nějaký vyprávění a jede už jeden Ivetiny pády a pokusy o comeback. Filmově tu ale není prakticky co chválit. ()
Na tohle už se vůbec nedalo dívat. Že je Samir kretén, bylo zřejmé už v předchozích minisériích. Ale tady tedy předvádí něco ... vlastně velké NIC, a vyžívá se v zobrazování psychicky labilního a nemocného člověka. A při momentálním úspěchu 66% zde bude daleko víc labilních lidí. Otázkou je, proč toto a takto bylo vůbec natočeno. Upravená otázka z Pelíšků: Komu tím Samir pomohl?!!! ()
Tretia séria a zakončenie seriálovej Ivety neprináša žiadnu zmenu. Otrasná a brutálne otravná minimalistická kamera, o ktorej si samotný scenárista a režisér myslí, že (vyjadroval sa o tom vo viacerých rozhovoroch), že sú to umelecké zábery a chcel ich vraj v seriáli oveľa viac – náladové zábery, ktoré navodia atmosféru. Popravde, skôr pôsobili amatérsky, inscenačne, ba až na štýl domáceho videa (aj keď to asi bol zámer). - Každopádne, tretia séria sa pohybuje asi na úrovni druhej, no tiež je to podpriemer, už nie hlboký podpriemer ako prvá séria, ale len podpriemer. - V seriáli dosť chýba zásadný Ivetin vzťah s Jiřím Pomejem, celkovo sa tvorcovia snažili aj v poslednej sérii o to, čo predtým, verne zobraziť známe scény (únos do Taliansku, Richtář „hore bez“ v Taliansku, bitka s Maculom na jej poslednom koncerte v Svitavách). Ak hľadáte odpovede, nedostanete ich. Jasné, z búrlivého života Ivety, ktorý chtiac-nechtiac sledoval celý národ, sa dalo vyťažiť oveľa viac (napríklad prečo rušila tie rozsiahle turné, ktoré mala naplánované - aj keď to je každému jasné). A mimochodom, prvá séria vykresľuje Sepéšiho ako čuráka, druhá Ivetu ako nestabilnú trosku, v trojke je Richtář doslova za chrumkavého. - A tak asi jediným polovičným víťazom je herečka Anna Fialová, ktorá sa snažila verne okopírovať a naštudovať Ivetino správanie, štýl reči a podobne (komicky však vyznieva jej mladý vzhľad v tejto tretej sérii – ale maskéri sa snažili), otázne je aj to, dokedy sa v jej hereckej kariére s ňou bude ťahať táto úloha, pretože talent táto herečka rozhodne má. - Nie, Voyo sa nevydarila táto miniséria a to vôbec, podobne ako sa nevydaril ani dokument o Ivete Málo mě znáš. Asi by bolo vhodné nechať jej dušu už na pokoji a vziať si z jej života to pekné – piesne, ktoré dodnes oslovujú mnoho fanúšikov. P.S.: Výborný komentár NinadeL. P.S.2: Oveľa viac o Ivetiných prehreškoch z tejto tretej série sa dá dohľadať na YouTube, je viacero snímkov, ktoré chronologicky pospájali udalosti z novinárskych kamier a relácií, kde vystupovala a dá vám to oveľa väčšiu výpovednú hodnotu než táto miniséria. ()
Zahleděné do sebe víc než Blondýkna a k tomu ještě vylhané. Přeskočit podstatnou část Ivetina života, namontovat to na následující události a pak se tvářit, jako že to všechno takto je... na to už nemám asi energii. Některé karikatury jsou fajn, třeba Rajmont je snad lepší Novotný než originál v Řeporyjích, Krajčův Macura je taky roztomilá příhodnost a nesmím opomenout ani "královské reggae" Prachaře jako Rychtáře. Jen u jeho postavy mám takový neblahý pocit, že do scenáře asi zasahoval víc, než je zdrávo... Holky z právnické fakulty... V hlavě maj lásku a právo... Pardon, nechal jsem se trochu unést, takže ta Iveta. No je to hodně podstandard toho, co bylo v předchozích sérií... Samir končí zbytečně a hlavně tak moc fikčně, jako by na konci musel chtě nechtě uhnout rozjetému vlaku, co nikde nestaví (no já vím, nekamenujte mě... au, kterej z vás to byl? Tak pojď ty hajzle...) ()
Jak už to bývá, něco se v téhle sérii povedlo, něco ne, ale největším překvapením je pro mně Karel Šimek! Nejen tou fyzickou podobou! ()
Závěrečné 3 díly jsou pouze o utrpení kdysi slavné zpěvačky a během těch 3 hodin plných negativních emocí dost trpí i divák. Tvůrci bůhví proč od konce 2.série přeskočili 13 let života Ivety a rovnou nás vrhli do období, kdy rozpad její osobnosti a boj s démony neodvratně směřoval k tragickému konci. Na scéně se objevují bizarní figury Rychtáře, Macury a Novotného, které jsou ale spíše karikaturami skutečných osob. Naopak Anna Fialová v roli Ivety podala bezchybný výkon a za pomoci maskérů tu trosku zahrála skvěle. ()
Moje recenze je tady teprve třetí. Bohužel já z toho nijak nadšený nejsem. Pustil jsem ten první díl manželce a i těch 50 minut bylo na mne moc. Trpěl jsem, když jsem na to musel koukat. Ivetu jsem nemusel ani když žila a tudíž mne ten její příběh nechává emočně chladným i v seriálu. Prostě platí "jaký si to uděláš, takový to máš" Snad ty poslední dva díly budou lepší. Tohle bylo jen 50 minut o ničem... ()
Pěkný to bylo. Jen jedna připomínka, Rychtář je ve skutečnosti mnohem větší pablbn ()
Nikdy jsem nebyl fanoušek Bartošové, ale ani její odpůrce. Jsem ale rád, že i když je to natočené vcelku bulvárně tak že ze seriálu nevychází nijak extrémně zle a spíš se nám tvůrci snaží ukázat, jak jsou hajzli všichni kolem a ona je jen oběť a milující matka. Můžeme jim to věřit a nemusíme, nikdo asi nevíme, jak to všechno doopravdy bylo. Je vtipné si vedle toho pustit občas reálné záznamy a vidět ten rozdíl. ()
Třetí řada byla zklamání.... Chyběl osudový muž - Jirka Pomeje, který pro ni toho tolik udělal a závažně ovlivnil děj kolem Ivety. Navíc mi to přišlo příliš zmanipulované, jelikož každý ví, jak se Rychtář choval k jeho bývalé ženě a tady je vyobrazen div ne se svatozáří......Také zakončení mě zklamalo... nečekala jsem, že tam bude skok pod vlak, ale že to bude více emotivní.... konec ztratil kouzlo. Nevím no, asi jsem od seriálu čekala moc..... škoda. ()
Balancuje to na hraně dvou až tří hvězdiček, ale první série je jednoznačně lepší, takže tohle je nutně za dvě. Kromě toho to taky balancuje na hraně důstojného vyprávění a totálního kýče, přičemž se to příliš často vychyluje na stranu toho druhého. Emocionálně to nefunguje vůbec, Bartošová je tady od v podstatě od začátku líčená jako nesveprávná chudinka, kolem které mohou exhibovat různé bizarní a ještě bizarnější postavičky. Celé to působí jako jakási bulvární obžaloba bulváru. Pokud se v tom panoptiku neorientujete, nevíte, co se kolem Bartošové tehdy dělo, tak budete úplně v lese, nemáte žádnou šanci se chytit. Podobně jako v druhé sérii dávám kredit za perfektní obsazení některých postav a taky masky, ale proč je nutné aby Prachař neuměle ráčkoval (přičemž na to nezřídka zapomíná), to mi hlava nebere. Filmařsky zajímavá byla snad jen scéna s Rychtářovým bušením na dveře v Itálii, kteroužto doprovázejí prostřihy na různé lidi sledující tento výjev v bulváru. Ale třeba to završení "tajemné linky" Pagáčové a jejího frajera?! WTF. ()
Reklama