Režie:
Tom DiCilloScénář:
Tom DiCilloKamera:
Frank PrinziHudba:
Jim FarmerHrají:
Steve Buscemi, Catherine Keener, Dermot Mulroney, James Le Gros, Danielle von Zerneck, Peter Dinklage, Kevin Corrigan, Robert Wightman, Hilary Gilford (více)Obsahy(1)
Co se může pokazit, to se pokazí. Půvabná pocta všem nezávislým filmařům... Americký filmař Tom DiCillo patří mezi přední zástupce nezávislého filmu. Začínal jako kameraman prvních celovečerních snímků Jima Jarmusche (Trvalá dovolená, Podivnější než ráj). Později se ale začal věnovat scenáristice a filmové režii. Debutoval autorskou hudební komedií Johnny Suede (1991) s Bradem Pittem v první větší roli. Své zkušenosti z natáčení nezávislých filmů následně zúročil ve svém druhém celovečerním snímku Život v oblouznění (1995). Jedná se o nápaditou černou komedii, která reflektuje komplikovaný proces vzniku nezávislého filmu. Hlavním hrdinou příběhu je mladý ambiciózní režisér Nick Reve, který se se svým filmovým štábem snaží natočit vysněný projekt. Jenže natáčení se rychle stává noční můrou, která se nese ve znamení nečekaných zvratů a pohrom. Nejen režiséra může děsit moment, kdy se napjatá atmosféra na place změní v peklo na zemi. Jenže kdo chce dělat film, ten musí umět čelit daleko výstřednějším situacím. V hlavní roli neurotického ctižádostivého filmaře zazářil Steve Buscemi, který už si předtím podobnou roli vyzkoušel ve filmu Průšvih (1991). Působivá komedie si rychle získala srdce všech milovníků nezávislého filmu a dodnes bývá považována za nejlepší snímek Toma DiCilla, který si na festivalu Sundance odnesl cenu za nejlepší scénář. (Česká televize)
(více)Recenze (150)
Nějak takhle to vypadá na natáčení běžného filmu. Všechno nejde, jak jsme si představovali. Herci nejsou správně naladěni, občas se nám do obrazu připlete mikrofon, často nás ruší zvuky okolí, kterých je plno a nebo sem tam praskne nějaká ta lampa. Kdo tím prošel, ví o čem mluvím a ví o čem vypráví skvělý nezávislý snímek se Stevem Buscemim v hlavní roli. Buscemi si zde užívá plnými doušky roli režiséra, který chce svůj vysněný film dotočit do konce i přes všechny eskapády, které mu štáb a technika připraví. ()
Steve Buscemi hraje rejžu, kterej točí film s partou týpků, jejichž přetékající srdce a touha po dokonalém filmu je větší než IQ a šikovnost, a já jsem se do jeho snu, vykulených očí, šermujících paciček a vytrvalého "akšn" (usmátá) zamilovala. ()
Krásná pocta nezávislým filmům a především jejich odhodlaným tvůrcům. ()
Ke konci kapánek stereotypní, ale stále jedinečný kousek, který je víc než cokoliv jiného obrovskou vyseknutou poklonou všem malým rejžům, kteří by tak moc chtěli svůj vlastní...dokonalý film. Buscemi si jako obvykle svůj part doslova vychutnává, vidno že okoukal za ty léta z placu nejednu finesu, stejně jako všichni ostatní, z jejichž tváří čtu rysy zábavy a radosti z toho podílet se na něčem takovém. ***** jako vyšitých, bez debat... ()
Tom DiCillo musí být hrozně fajn člověk. Jeho filmy, to je koncentrovaná směs příjemných pocitů, lásky ke své profesi, upřímnosti a vtipně podaných životních postřehů. Těch je plný i tento jeho příběh, v němž jako člověk, který se ve filmové branži pohybuje nějaký ten pátek a ví "jak to chodí", si díky nekonečné spirále absurdních a velmi vtipných situací střílí z party lidiček, kteří si snaží natočit svůj nezávislý film a zároveň jim, zejména v postavě režiséra Nicka (s až nakažlivým entuziasmem ztvárněný bezchybným Stevem Buscemim), vzdává hold za jejich nadšení a zapálenost pro věc. Zároveň jako bystrý pozorovatel DiCillo v postavě blonďaté filmové star Chada Palomina (že by opravdu alter-ego Brada Pitta?) paroduje primadonské móresy hollywoodských hvězd a jejich aroganci, scéna se snovou sekvencí a liliputánem mě zase připadala jako narážka na Davida Lynche. Buscemiho postavu Nicka jsem si tak oblíbil, že bych mu z celého srdce přál, aby se jeho sen o ceně za "Best film ever made by a human being." stal skutečností :o) Ale jenom si tak snít, žít si svůj "život v oblouznění" taky není špatný :o) ()
Zkažené mléko, jednooký kameraman, zapomětliví herci, příliš pozornosti poutající asistentka, naštvaný lilipután a do toho všeho přichází vlastní matka… povolání režiséra je tím nejideálnějším, chcete-li blíže poznat vypolstrované zdi některé z cel psychiatrické léčebny. Hraných filmů o natáčení hraných filmů je podstatně méně, než se mnozí lidé domnívají, těch skutečně kvalitních obzvlášť. Každým coulem nezávislý Život v oblouznění je jedním z těch méně známých, což mu nezabraňuje být zároveň jedním z těch nejlepších. Tomu DiCillovi, Scénáristovi a režisérovi v jedné osobě, nestačil hořkosladký příběh o marném boji s větrnými mlýny, jenž dennodenně podstupujeme pro dosažení svých životních snů a rozhodl se jej učinit nevšednějším, (a co si budeme nalhávat, také) nezávislejším poněkud komplikovanější výstavbou příběhu. Většina dění je ve skutečnosti sněním některé z postav, případně iluzí, vytvořenou filmovou kamerou. A aby to nebylo tak jednoduché, to, co se přihodí některým postavám ve snu jiné postavy (resp. to, co se jako sen tváří), se v projeví také v jejich reálných životech (to ovšem pouze za předpokladu, že některá z dějových linií svým zařazením náleží do reality, nikoliv do dalšího snu či představy). Pokud si to všechno budete chtít v hlavě uspořádat do kompaktního, krásně přehledného celku, vaše mozkové závity se pořádně protočí. Život v oblouznění lze však sledovat i s podstatně menší snahou o odhalení jádra věci, aniž by se v takovém případě změnil v nesourodý chaos. Navíc, mnohé motivy jsou dost zřetelné i pro diváka, jenž tu velkou věc v lebce raději příliš nezatěžuje (např. snová sekvence s jablkem a následně ocenění pro Revese ve tvaru jablka). Excelentní herecký výkon předvádí Steve Buscemi (imho dost nedoceněný herec) v roli režiséra, který ví přesně, co chce, ale navzdory úporné snaze to ne a ne získat. Stejně jako ostatní zdejší postavy mající co do činění s filmovým průmyslem, také on žije jakoby v oblouznění a má problém rozlišovat skutečnost od výplodů jeho příliš imaginativního mozku (jeho jméno – Reve – navíc odkazuje k francouzskému výrazu pro sen, což jsem si samozřejmě přečetl :). Ještě kouzelnější je ve své roli pohledné herečky („hrála ve sprchové scéně s Richardem Gereem“) pohledná Catherine Keener, na které je cosi tajuplného, měnícího ji doslova v „tajemný předmět touhy“. Život v oblouznění, přestože vznikl z nadšení lidí od filmu a právě filmové nadšence potěší nejvíce, práci u filmu nijak neidealizuje. Naopak, snaží se (lehce bizarní, ale tím přitažlivější) formou postihnout jak světlé, tak temné stránky podobného zaměstnání a dost možná vás přiměje věřit, že jít za svým snem má smysl, jakkoliv je vytyčený cíl na první pohled nedosažitelný. 85% Zajímavé komentáře: Lima, Dudek, S_M_Lomoz, TotalFilm ()
Fanoušky nezávislé filmařiny (a natož asi samotné nezávislé tvůrce!) musí tenhle film naprosto uhranout. Kouzelný metafilm o poblouzněných bláznech, kteří jsou tak blázniví, že chtějí točit filmy :-) ()
║Rozpočet $500,000║Tržby USA $1,148,752║Tržby Celosvetovo $-║ ()
Scénář: Tom DiCillo .. Nesnesitelná lehkost natáčení. Film o tvorbě, sen ve filmu, život v zapomnění. ()
..„Někdy se divím, co vlastně v téhle branži dělám. Je to všechno jenom jeden kompromis a jedno zklamání za druhým.“ Steve Buscemi v životní roli. „Velký šéf“ malého a velmi konfliktního ansámblu od kterého on nečeká nic menšího než natočení svého vysněného, nejlepšího filmu a proto se snaží zvládnout celý ten chaos, manýry herců, osobní spory, minimální rozpočet a navíc se potýká i se svojí představivostí. A vše je v naprosto odzbrojující kombinaci. P.S Ačkoliv má profese nemá s filmem pranic společného. Občas jsem si připadala, jako bych těch 90 minut trávila taky v práci :-). ()
Partně nejsympatičtější metafilm. Nezávislá filmová poklona tvůrcům americké nezávislé filmové scény. Podobné filmy: Pátrání po Jednookém Jimovi, Prosíme přetočte, Ed Wood ()
Doposavad nejlepší snímek Toma DiCilla. Skvostný scénář, perfektní herci a evidentní láska k filmu dělají ze Života v oblouznění nezapomenutelnou záležitost. Parta nadšenců a jejich snaha o dokonalé dílo. Škoda, že jejich schopnosti tomu zdaleka neodpovídají. Když se navíc přidají neshody na place a technické problémy tak... Vznikne jeden z nejlepších nezávislých filmů devadesátých let. ()
Megapocta nezávislému filmu a hlavně režisérům. Steve Buscemi je skvělej a hodně mě pobavil i stírací Peter Dinklage. Bohužel je to ale čím dál větší nuda. A ty problémy vedlejších postav mě prostě nebavily. Btw chlupatý podpaží Catherine Keener mě teda taky dvakrát nepotěšilo. Od DiCilla se mnohem víc líbily Bouchači a bouchačky. ()
Prijemnej film, ale nemuzu si pomoct, fakt nechapu to vysoky hodnoceni. Celej film jsou v podstate tri sceny, vzdy se toci nejakej zaber a neco se nedari, spadne mikrofon, rozostri se obraz, herci zapomenou text, venku je kraval, herec ma otravny pripominky atd. Coz je sice vtipny a par problemu je fakt skvelejch, ale casem to zacne bejt trochu stereotypni, zvlast kdyz se vzdy sjizdi ta stejna scena a ceka se, co se zas pokazi, takze kdyby se vyhazely zabery, ktery tu jsou vickrat, mel by film tak 40 minut. Nejvic me pobavily problemy s hvezdou. Nastesti to vsechno tahne Buscemi svym charismatem, vzdy se snazi vsechny usmirit, vse do nekonecna vysvetluje a nakonec vzdy vybuchne a zacne fuckovat. Diva se na to pekne, je to milej a vtipnej film, pekna pocta nezavislejm filmum, ale neni to ani tak moc vtipny, ani dramaticky, aby to melo takle vysoke hodnoceni. ()
Od tohoto snímku budu asi obdivovat všechny nezávislé filmy, protože na mě by už šly při natáčení mdloby a být chlapem, tak to tam všechno roztřískám:-) Ale oni měli v sobě takový obrovský natáčecí náboj, že je nic neodradilo a to jsou přesně lidé, kterým já fandím. Steve tady byl vysloveně roztomilej kluk. Doporučuji. ()
Vynikající filmová hříčka, která je velmi zábavná, odsýpá, ale přitom není jen zaplácnutím těch devadesáti minut. Buscemi tomu kraluje. ()
Je to taková nezávislá ptákovina, u který jsem se spíš tak občas u něčeho pousmál, než že bych se vyloženě zasmál. Opravdu vtipnejch mi přišlo snad akorát cca 10 minut, když Peter Dinklage natáčí snovou scénu. Jinak Steve Buscemi jako režisér, kterýmu se nedaří pořád nic natočit podle vlastních představ, je skvělej. Zbytek mě ovšem moc nenadchnul. ()
Filmů o natáčení filmu vznikla už pěkná řádka a všechny, které jsem kdy viděl, si nevybavím. Nemůžu tedy říct, jestli je Život v oblouznění vůbec nejlepší ve své kategorii, ale můžu potvrdit, že je jeden z nejlepších. Dobře vypointovaná, zahraná a zrežírovaná pocta tvůrcům americké nezávislé filmové scény. Řada milých a chytrých gagů, film si po celou dobu udržuje lehkou parodickou nadsázku a prakticky se v něm nevyskytují hluchá místa. Střídání černobílých a barevných sekvencí činí film zajímavějším a udržuje diváka v pozornosti. Z herců vyčnívá tradičně výborný Steve Buscemi, ale i osobitá Catherine Keener. Její děsivá představa předčasného konce kariéry, kdy se snaží jako neúspěšná herečka uchytit u McDonalda, patří k nejkouzelnějším scénám. Milý film, jehož největším nedostatkem je příliš krátká stopáž. Celkový dojem: 95 %. ()
Ultrapohodový, milý a vtipný film o filmařích. Buscemi je skvělej jako rejža, Catherine Keener je úžasná baba a Wolfman boží :) A závěrečná scéna s nahráváním atmosfér, paráda. ()
Kdybych si filmy vybíral podle fotky na obalu, nikdy bych si tohle nepustil, protože to vypadá na slušný psycho. Naštěstí tohle nikdy nedělám a jsem rád, protože jsem si tuhle zvláštnost fakt užil. U filmů s netradičním námětem jako je tenhle, je strašně tenká hranice mezi super filmem a totální sračkou. Život v oblouznění se ale náramně povedl. ()
Reklama