Režie:
Alexander PayneScénář:
David HemingsonKamera:
Eigil BryldHudba:
Mark OrtonHrají:
Paul Giamatti, Dominic Sessa, Da'Vine Joy Randolph, Carrie Preston, Naheem Garcia, Brady Hepner, Ian Dolley, Jim Kaplan, Michael Provost, Gillian Vigman (více)VOD (2)
Obsahy(2)
Profesor Hunham (Paul Giamatti) je člověk, kterého by žádný normální student nechtěl za učitele. Je to postarší osamělý mrzout, který se lépe než v současnosti orientuje ve světě antické literatury, a každým, kdo nemá podobné vidění světa, hluboce pohrdá. Mladík Angus (Dominic Sessa) je student, kterého by ve své třídě nechtěl žádný normální profesor. Magnet na průšvihy, rebel bez příčiny, ničitel a narušitel školních řádů. Ti dva na sebe zbyli v univerzitním kampusu o vánočních prázdninách, protože ani jeden nemá kam jet. Učitel je sám a student se rodičům nevešel do dovolenkových plánů. Na „svatou“ trojici je doplňuje školní kuchařka Mary, která nemá na Vánoce náladu, protože se právě dozvěděla, že její syn padl ve válce ve Vietnamu. Naděje na to, že k sobě tyhle tři osamělé duše najdou cestu, je od počátku zcela mizivá, jenže zázraky se dějí a někdy stačí jen projevit trochu dobré vůle k tomu, abyste poznali, že lidé můžou být ve skutečnosti jiní, než jací se zdají na první pohled být. (Cinemart)
(více)Recenze (226)
Hodně povedený film, u kterého mi vadí zbytečná délka stopáže a některé kapesníčkové záběry, jichž se Payne žel nevyvaroval. Američané asi mají velké trauma z Vánoc a rodinných setkání, na kterých vyplují kostlivci ze skříně, protože tyhle filmy by mohly klidně mít svůj vlastní žánr. Každopádně napsané a zahrané je to skvěle, nechybí tomu trojrozměrnost a nejednoznačnost postav, lidský vhled i pohlazení, smutek i něco radosti a cti. Navíc je zde naznačena spousta linií, které si můžeme domyslet, jak asi dopadnou, ale ústrojně doplňují hlavní téma. Líbí se mi i ten nenásilný humor, jemný, leckdy sotva postřehnutelný, ale je tam a vždy dobře pobaví. Zvláštní je, že krátce před zkouknutím tohoto filmu jsem viděl zajímavý plakát, jehož heslo mne dostalo: Cíl bez plánu je jen snem. A o tomhle je tenhle film - kromě toho viditelného poselství, že vztahy jsou důležité (Nejsilnější je ta scéna s otcem v psychiatrické léčebně, především to, co zůstalo nevyřčeno. Naprosto jsem v tu chvíli tomu klukovi rozuměl.). ()
Z času na čas sa objaví film, ktorý pohltí diváka svojou ľudskosťou a obyčajnosťou. Kamera pláva po scénach, prelínačky sú oku prívetivé a myšlienky filmu obohacujúce. Paul Giamatti v umeleckej sile. ()
Konečně můžete mámě a tátovi bezpečně doporučit na co jít do kina a nestydět se za sebe. Ta časoprostorová trhlina, která vás dokáže přenést do věrohodné iluze počtku 70. let přitom nevznikla jenom důkladnou postprodukcí a chytrým výběrem lokací, nýbrž i nároky na herectví zúčastněných, kde zejména Dominic Sessa perfektně hraje nahrocenýho drzýho spratka po vzoru protagonistů třeba Harold and Maude nebo Deep End. I díky tomu nejsme vytrženi z toho dvouhodinového úniku do jiného světa a Holdovers nepůsobí to jako vynechaná epizoda z Harryho Pottera, ve které Voldemorta znázorňuje Vietnamská válka. PS: o mé největší dojetí se včera v kině ovšem postaral asi devadesátiletý pán, který seděl za mnou a který po shlédnutí traileru na druhou Dunu zašeptal své žene "Tohohle filmu bych se ještě také rád dožil." ()
Film roku! Zároveň nejlepší Payne, který doručil opravdu skvělou záležitost po všech stránkách. Už po půl hodině mi bylo jasný, že koukám na klasiku. Jako bych koukal na zapomenutý film Hala Ashbyho. Perfekt, 100%. Žádný jiný film mi letos neudělal takovou radost. A o tom se mile přu s kolegou v podcastu zde 👉 PLATFORMERS ()
Chytrý, dobře zahrany, moc příjemný na koukani. Giamatti je nejvíc podceňováný herec dvě generace. ()
No jo, už je to tak, po nějaké době mi byl způsoben skutečný divácký zážitek. Pravda, snímek bych vřele nedoporučil naprosté většině současné mladé generace; na lidech, kterým způsobí psychologické trauma i fakt, že se jim rozváže tkanička, by mohla tato záležitost zanechat doživotní následky. Člověka už navíc unavuje furtdokolové vysvětlování, že byly doby, kdy byla jedinou dotykovou obrazovkou ta televizní, a to jen v případě, že jste z ní utírali prach. Ano, to byl zároveň i důvod, proč mezi sebou lidé běžně komunikovali verbálně (slovy) i neverbálně (gesty) tváří v tvář. Už jen při čtení toho, co jsem dosud napsal, by se mohl nejeden dotykový (de)generát zhroutit, tak radši popojedu. Je zvláštní, když takhle zničehonic narazím na film, kterému nemám co vytknout. Ono by se samozřejmě něco našlo, jenže mně se nechtělo hledat, protože se cítím být silně zpohodován, spokojen a i teď, na začátku května, prostoupen vánoční atmosférou. Vánoční, lidský příběh o běžných lidech, který nesklouzl do klišoidního patosu, to se hned tak nevidí. P. S. Teď jsem to po sobě přečetl a došlo mi, že bych si silnější čtyřhvězdí sám před sebou neobhájil, takže přihazuji i chybějící pátý kousek a přidávám poznámku, že byl Paul Giamatti skvělý (opět). / Poučení: Librium zahání všechny chmury. Včetně těch vánočních. ()
Tak toto bol riadny slepačí vývar pre dušu. Vlastne veľmi konzervatívny priamočiary film postavený na dobrom scenári a hereckých výkonoch. Niečo medzi Kto chytá v žite a Harrym Potterom, ktorý zostal na Vianoce na Rokforte, samozrejme kúzla si odmyslite. Naratív sleduje tri osamelé postavy s ich tajomstvami a bolesťami a je to ten typ scenára, kde sa skrz dávkovanie indícií dostávate hlbšie do postáv a nakoniec ich uzriete v úplne inom svetle. V podstate je to taký dojemný feel good vianočný film. ()
Pěkný vztahový film o pár outsiderech, kteří jsou nuceni strávit svátky ve společnosti, kterou si nevybrali. Jak známo, Vánoce dovedou někdy kouzlit a tak to, co vypadá zpočátku jako zmařený čas, může se proměnit v zážitek docela příjemný a prospěšný pro všechny zúčastněné. Skoro až taková ne milostná vánoční romantika. ()
Najkrajší a najľudskejší príbeh tohto roka a zároveň najlepší Alexander Payne od Bokovky. ()
Toto je a bude moja vianočná láska nebeská. Kúzlo filmového okamihu pretknuté so životom, žiaden falošný konštrukt, prosto čístá človečina a čistá filmárčina znalca duší, pána Payena. Akokoľvek bizarne jeho priezvisko znie, toto je radosť, no pain at all. ()
Pozoruhodná věcička k zamyšlení, příběh stárnoucího učitele a problematického studenta mě zaujal díky hercům, pochvalu zaslouží nepochybně Paul Giamatti a jedním dechem dodávám, že se mi moc líbil Dominic Sessa, míním tím jeho herecký projev.. Ten závěr s matkou a jejím novým manželem mě posadil na zadek (negativně), no a ten ředitel to bylo taky „něco“.. Ode mne krásné čtyři hvězdy, během sledování filmu jsem si vysnila úplně jiný konec.. ()
Alexander Payne sa po zakopnutí v podobe Downsizing vrátil ku kvalite na akú sme u neho zvyknutí z Nebrasky. Akurát oproti Nebraske tentoraz raz s o niečo viac divácky prístupným filmom, aj keď s Nebraskou toho zdieľa mnoho. Aj v prípade The Holdovers dostávame až neuveriteľne nostalgickú, tentoraz zasadenú do 70. rokov minulého storočia, až sentimentálnu atmosféru, ktorá vo svojej podstate ukrýva smútok, ale bez toho, aby akokoľvek účelovo tlačila čoby len raz počas stopáže na citovú stránku diváka. Namiesto toho si decentne a dôstojne dopomáha decentným humorom, vypointovanými dialógmi, a scenárom, ktorým vám tie postavy postupne dostáva čoraz viac pod kožu. Absencia čoby len jednej slabej scény alebo akejkoľvek straty tempa počas pomerne, na daný žáner, robustných 133 minút už len potvrdzuje, že Payne má remeslo v ruke. Vo výsledku tak komédia, ktorá nepotrebuje divákovi trhať sánku; dráma, ktorá nepotrebuje nijako tlačiť na pílu a zbytočne predramatizovávať; a vianočný film, ktorý nepotrebuje mať typickú vianočnú atmosféru. Jednoducho len obyčajný film, ktorý dokáže v jadre decentne dojať, ako aj úprimne pobaviť bez toho, aby bol akoukoľvek vykalkulovanou snahou o žmýkanie emócií alebo z neho bola cítiť snaha sa prvoplánovo hnať za filmovými cenami. Také obyčajné a pritom tak krásne. Nová vianočná klasicka pre intelektuálov. CELKOVO: 9/10 ()
Paul Giamatti, Da’Vine Joy Randolph a mladý objev Dominic Sessa se s těmi smutně osamělými postavami herecky vytáhli, a naštěstí se tato feel-good dramedy držela zpátky i co se týká patosu, ale i tak má slušně nakročeno stát se pro některé lidi jednou z vánočních klasik. A i když já to zrovna nebudu, strávila jsem s filmem hezké dvě hodinky. ()
Staromillský konverzační film odehrávající se v 70.letech, který mi přišel starosvětský nejen zasazením do starých časů, ale i stylem natočení. Pozvolné plynutí příběhu s tradičním střihem. Ani bych to nečekal, ale je to jen důkaz, že tyto postupy stále dobře fungují. Jinak skvělý lidský citlivý příběh se skvělým Paulem Giammantm, který taky jako by v tomto filmu vypadl z nějaké jiné doby. Původně se mi zdálo, že z toho bude něco a la Sníďanový klub, ale tohle zaměření na pouhou trojici postav učitel-student-kuchařka přineslo dojemný a laskavý zážitek. Super hořkosladký film. ()
Toto sú pre mňa jedny z najťažších hodnotení. Búrajú vo mne dva pohľady na film ako taký. Na začiatku sa vytvorí konklúzia jednotlivcov v spoločnosti, ktorí v živote zachádzali svojim správaním do extrému, potom uvedomením prichádza ich následná resocializácia a paradoxne boj s tou "správnou" spoločnosťou. Druhý náhľad je o zaškatulkovanosti podobne ladených akademických filmov. Doba už dosť pokročila a je ťažké prinášať niečo nové a už keď, tak nie príliš vzrušujúco. Nemôžem povedať, že by Giamatti nebol perfektný svojim prednesom, alebo že by naratív sa plazil k jednoducho zacieleným emóciám diváka bez nejakého vývoja. Určite je to ľudský film, prikrášlený práve poznávaním zatvrdnutých eg a vývojom ich cesty sebapoznávania. Kedysi podobne ladené filmy boli viac v kurze. Dokonca aj viac gýčovejšie a boli trhákmi. Pripomína mi v určitom zmysle Damonovho Affleckovho Dobrého Willa Huntinga (1997) v takom trocha menej serióznom móde. ()
Co k tomu říct více… vezměte si něco málo ze Společnosti mrtvých básníků, trochu Willa Huntinga a tvorbu Johna Hughese, zabalte to do balícího papíru a máte instantní klasiku, kterou si rádi připomenete příští rok znovu. Doporučení všem, kteří mají v lásce tenhle old-schoolový typ komedií v mezilidských vztazích a všem, kteří docení srdce ve filmech. ()
Tak tohle bylo úplně super. Moc milý kino zážitek, kdy jsem se celý ty dvě hodiny ve tmě nonstop usmívala. A přestože když dojde na ty dramatický části, tak to je strašně hřejivý, a plný naděje. Tenhle film mi opravdu sednul. Jak postavy, tak celá vizuální stránka a doba, kdy se film odehrává. Film sám o sobě, ano tady souhlas, vážně nepřináší nic nového. Ale tak to má hodně snímků. A jde především o to, jaký má na vás na konci dopad. Zda se vám to líbilo a celý jste si to užili. A to se mi tady stalo. Pst, nikomu ani slovo...ale já víc nepotřebuju ;) ()
Já to věděl ! Paul Giamatti jako vždy excelentní a bez problému utáhnul celý film. Veliká spokojenost ..... ()
Alexander Payne je zpět ve vrcholné formě! Dokonalá směs hořkých radostí v komorním kabátku. Pidlovokej Giamatti je tu na Oscara, ale co já o tom vlastně vím, že jo. Já jdu jenom kolem a skvěle se bavím. Tohle bude v letošní topce, dám za to levý varle. ()
Dvě tvrdé palice, které si nejdřív absolutně nic nedarují, leč posléze jsou to právě jejich vnitřní démoni, co je začnou chtě nechtě svádět dohromady. Giamatti se Sessou jsou skvělá ústřední dvojice, jež do ringu nepřináší nic nového, ale sebejistota, s jakou je Alexander Payne v hávu 70. let vede, je famózní. Kdo mě trochu zná, tuší, že mám pro tento školní mikrožánr slabost. Společnost mrtvých básníků, Vůně ženy a Dobrý Will Hunting jsou pro mě dodnes etalonem těch nejlepších příběhů na dobrou noc. The Holdovers jmenované vyjma nekončící kadence antických hlášek pravděpodobně v ničem nepřekonávají. Už však jen to, že je můžu v roce 2023 po boku těchto klasik jako mladšího vánočního sourozence doporučit, mi dělá nesmírnou radost. [Viennale 2023] ()
Reklama