Režie:
Ki-duk KimScénář:
Ki-duk KimKamera:
Dong-hyeon BaekHrají:
Yeong-su Oh, Ki-duk Kim, Yeong-min Kim, Jae-kyeong Seo, Dae-han Ji, Jeong-yeong Kim, Park Ji-aObsahy(1)
Jaro. Uprostřed jezera v horách stojí malý buddhistický chrám. Starý mnich v něm vychovává malého chlapce jako svého nástupce.
Léto. Dospívající chlapec se zamiluje do dívky hledající v chrámu zdraví. Následuje ji do "skutečného" světa.
Podzim. Dospělý uprchlík hledá v chrámu útočiště před policií: zabil z lásky. Pod vedením svého mistra projde pokáním a pak se vydá do rukou spravedlnosti.
Zima. Muž se vrací, aby se znovu ujal svého poslání. Přijme pod střechu chrámu zoufalou mladou matku a po její smrti se začne starat o osiřelé dítě.
Jaro. Mnich vychovává svého nástupce
Lyrický snímek o plynutí ročních období a lidského života Jaro, léto, podzim, zima a jaro představuje v Kim Ki-dukově kontroverzní tvorbě fascinující obrat bez ztráty umělecké identity i nejosobnějších témat. Postavu mnicha v čase zralosti v něm ztvárnil sám třiačtyřicetiletý tvůrce. Snímek získal Cenu diváků na MFF v San Sebastiánu a svému autorovi vynesl Cenu C.I.C.A.E., Cenu Dona Quijota na MFF v Locarnu. (MFF Karlovy Vary)
(více)Recenze (472)
Krásné, čisté, jednoduché shrnutí života.. ()
Film nádherný po vizuální stránce a zcela předvídatelný po obsahové stránce. Malému nesympatickému chlapečkovi se sadistickými sklony nestačil pobyt u věhlasného mistra na to, aby "zduchovněl". Naopak se mu děly v životě věci, které se povětšinou nedějí ani největšímu duchovnímu ignorantu. ___Především jsem se ale modlila, ať se ve druhém "jaru" opět neobjeví tentýž nesympatický kluk a vida, už jsme ho tam měli - zrovna si si čutal s želvičkou. ___Hodně těžce nesu, když se ve filmech špatně zachází se zvířaty. V asijských filmech je to trochu problém, protože - jak známo - mají k životu, zvlášť tomu zvířecímu dost sadistickej přístup. Já nevidím NIC poetického na tom, když kluk "napřesdržku" tejrá zvířata, dospělej "duchovní mistr" to lhostejně sleduje. Asi čeká, až to klukovi dojde. Nedojde. ()
+4* tak jsem po hodně dlouhé době zabrousil do jihokorejské produkce a vybral jsem si tento vysoce hodnocený poetický a zároveň duchovní film a musím potvrdit, že si ho zaslouží. Nenásilnou a meditativní formou nás provází koloběhem života naplněného učením, láskou, smrtí i vyrovnáním a to ve vizuálně velmi působivém prostředí. Příjemný relaxační film pro zklidnění po náročném dni. [ PŘÍBĚH: 2 /// ATMOSFÉRA: 3 /// TEMPO: 0 /// ORIGINALITA: 2 /// NÁLADA: 1 /// ART: 1 /// STYL: 3 /// CASTING: 2 (3*MAX) ] ()
Aj bez zbytocnych reci sa da natocit filnik, ktory stoji zato vidiet a je skoda, ze o takychto filmoch skoro nikdo nevie... ()
Nevím, pořádně co napsat. Snad jen, že celý film je hrozně naučný, každá část nám předkládá nějaký problém nebo vlastnost, která nám škodí. Předkládá nám, jak život může být nenáročný a přitom prožitý šťastně. Jak krásná je příroda, které si skoro ani nevšimnem. V jakém žijeme světě, který má opravdu trpkou příchuť. Opravdu nejvíce mě tedy bavily Jara, kde se potvrzuje přísloví "Nečiň ostatním to, co nechceš aby činili tobě". Ostatní také moc povedené. Balada na srdce, hĺuboká myšlenka k zamyšlení a možná i světlo do života. Tak vidím tento film. 100% ()
Film o tom, ze zivot cloveka sa sklada zo 4. rocnych obdobi. Alebo ja osobne by som pripodobnil zivot cloveka steblu travy : zaseje sa do zeme, vyrasi a zacne rast. Pride tichy dazdik, rastlinka rastie, je mlada, silna, zdrava. Potom pride vrchol sil - leto- , a postupne jesen, kedy zacina schnut. Na zaciatok zimy uschne, aby sa jej telo rozlozilo a zacal sa novy kolobeh zivota. Nic prevratne, takto to funguje poslednych 5 000 rokov. 50 % ()
Toto je naozaj krásny film, ktorý v sebe skrýva veľa na pochopenie. Jednoznačne mi tam dominuje snaha o vysvetlenie kolobehu života. Ďalšia dominanta je samozrejme, že každý myslí len na svoje dobro a to mu je na prvom mieste (okrem žien, ktoré majú deti). Veľmi sa mi páčilo zobrazenie ako si každý nesie svoju minulosť za sebou a bremená čo napáchal ho ťažia niekedy aj celý život. Takýchto filmov chcem jednoznačne vidieť čo najviac lebo ma naučia niečo nové. ()
Pokud nic jiného tak je to určitě originální a velmi zajímavé se skvělou hudbou. Na to abych se bavila lépe to bylo pro mě moc poetické, moc symbolické a (říkám to nerada) moc zdlouhavé/rozvleklé. Úplně mi to nesedlo 3 slabší hvězdičky. Ale motiv koloběhu roku/ života je perfektní :) ()
Za jaro bych dal 5*, za léto 4* (a kdyby pointa filmu byla taková, že roční období symbolizují fáze lidského život - což tak i do zimy vypadalo, tak bych za něj dal slabých 5*), ale pak přišel podzim, do kterého si Kim Ki-duk bůhvíproč násilně narval svoje tolik oblíbené krimi prvky (přitom to celé kazilo poetičnost snímku, včetně mistrova konce) a zima, která mě moc neoslovila, snad jen kromě konce. A i když je celý ten film poeticky natočen a má i velmi příjemná místa, je v něm pár věcí, které celou jeho atmosféru kazí (třeba na poetický film je tam až moc smrtí a v létě přehnaně sexu - proti kterému bych nic neměl, kdyby finální myšlenka filmu byla taková, jak jsem napsal v první větě). Některé záběry podle mě mohly být i pomalejší, sice by to bylo trošku méně divácké, ale poetika by lépe vynikla. Celkově to stejně vidím jen na slabé 4*, zas tak mě to neohromilo, byť něco do sebe to určitě má a jsou zde i skvělé scény. Líbilo se mi to i o trošičku víc než 3-iron, které jsem hodnotil úplně stejně, ale i tak nehodlám ve filmech Kim Ki-duka pokračovat. Talent má, ale nějak výrazněji mě nezaujal. Slabé 4* ()
Nejucelenější a nejkompaktnější Kimův film... Velmi příjemná filmová meditace. ()
Meditační vyznání ke koloběhu lidského života. Každá mladá generace projde ničitelským mládím a pak se snaží odčinit svoje viny. Táhne svoje břemeno z nerozvážného mládí. Každý si tím projde a ne každý se poučí. Mládí zestárne a snaží se poučit nastupující - ti se ale nikdy nepoučí z chyb poučených. Nekončící koloběh. ()
Poézia v pohybe, krásny poetický film plný posolstiev, symbolov a metafor. Najviac sa mi však páčila jar a leto, možno to bude tým, že akurát tieto dve obdobia som už prežil, resp. prežívam. Jeseň a zima mi tým pádom prišli tak trochu vzdialené, ale to ešte na mňa čaká - vtedy si určite spomeniem na tento film a všetko pochopím... Ale naozaj veľmi pekné a pôsobivé, aj keď ja osobne by som privítal aj viac monológov a dialógov, ktoré by ešte viac doplnili tú úchvatnú vizuálnu stránku celého príbehu. Aj keď obrazy hovorili samé za seba, určite by viac slov z úst postáv vôbec nezaškodilo. ()
Jar ako detstvo, leto ako dospievanie, jeseň ako kríza bytia, zima ako obrodenie... a jar ako detstvo... a zrelosť. Meditačný kolobeh života a fázy ľudskej zrelosti. Celý život obsiahnutý na priestore domčeka (chrámu) na jazierku a v jeho bezprostrednom okolí: nevinnosť, škodoradosť, hravosť, vášeň, mládežnícka nerozvážnosť, smilstvo, zločin a trest, odpustenie, seba nájdenie, duchovné vykúpenie a znovuzrodenie. Lyrické a poetické dielo, ku ktorému sa budem pravidelne vracať ()
poklidně plynoucí filmová meditace parafrázující roční období s koloběhem života, která si jemně pohrává s filosofií buddhismu a reinkarnace. Celý film se odehrává v údolí uprostřed hor, kde po jezeře pluje malý chrám, ve kterém starý mudrc vychovává malého chlapce - postupně vidíme odchod dětské nevinnosti, pokušení dospívání, pád a nakonec osvícení, s nímž se objevuje nový učeň... a jaro. ()
Cyklus života vsadený do nám dosť neznámeho, no o to čarovnejšieho kľudného života mníchov. Kto si ho pozrie a zamyslí sa nad tým, čo nám chce svojím obsahom povedať určite získa určite mnoho cenných rád do života. ()
Kameň, ktorým v mladosti ublížiš, ti ostane v srdci a bude ťa ťažiť po celý tvoj život - ergo hriechy mladosti ťa budú prenasledovať pokiaľ sa s tým sám nevyrovnáš. Zaujímavý kórejský film osadený do prostredia pokojnej takmer "panenskej" prírody - prostredia, kde hranicou bola "vstupná brána". Film ma zaujímavú budhistickú poetičnosť, málo dialógov veľa mnohovravných obrazov, podfarbených peknou hudbou či ženským vokálom. Tak ako Dostojevský poukazoval na "Zločin a trest", tento film stavia na téme "Zločin a poznanie". :) Film by sa určite hodil ako učebná pomôcka v rámci estetickej výchovy na školách. :) ()
Filmový počin Kim Ki-duka Jaro, léto, podzim, zima... a jaro ve formátu buddhistické lyrické estetiky rozehrává působivé psychologické drama. Majestátní obrazové kompozice uchvacují svou harmonií, vyvážeností a soudržností. Ke slovu se hlásí symboly a jediným narušitelem celkového souladu všehomíru je jen člověk. Tím se dostáváme k filozofickým otázkám o životě a hodnotách až k samotné podstatě člověka. Nosné téma zločinu a trestu se zde rozšiřuje v rámci buddhistického pohledu na svět také na vykoupení a odpuštění. Struktura rozdělení filmového díla po ročních obdobích v synonymu životních etap života člověka dodává celku všeobecnou rovinu širší souvislosti s příčinou i dopadem lidského chování. Hlavní postavou příběhu je žák buddhistického svatého muže a jeho budoucí následovník (jako dítě Jong-ho Kim, jako dospívající zajímavý Jae-kyeong Seo, jako muž v plné síle dobrý Yeong-min Kim a jako zralý dospělý sám pan režisér Ki-duk Kim) uprostřed malebného přírodního prostředí, kde samotný život je v dokonalém souzvuku s vesmírnou energií. Jarní dětství je nerozvážné a učící se. Letní dospívání přetéká probouzejícím se chvěním podbřišku v chtíči a touze po symbióze tělesného a duševního štěstí. Dospívání má tvrdošíjnou hlavu a zmateně a zatvrzele si prosazuje vlastní cestu. Podzimní dospělost v rozpuku sil je zklamání, zločin, přijmutí vlastní zodpovědnosti a odpuštění. Zimní zralá dospělost je pokání, hledání vnitřní vyrovnanosti a navázání na smysluplnou práci svého mistra. Nové jaro je naděje budoucnosti. V kontrastu s chybujícím člověkem je zde buddhistický moudrý mnich a učitel (pozoruhodný Yeong-su Oh), který nepodléhá touze vlastnit a neprobouzí tím v sobě temnou stránku chování člověka. Z dalších rolí: nemocná dívka s osudovým významem pro chlapce (zajímavá Yeo-jin Ha), její starostlivá matka (Jung-young Kim), citliví policisté Ji (Dae-han Ji) a Choi (Min Choi), či zoufalá matka a nejvýznamnější symbol odpuštění a pokání (Ji-a Park). Jaro, léto, podzim, zima... a jaro je úplné a silné psychologické drama v kontextu i kontrastu buddhistického ideálu života a estetiky. Je to podmanivá podívaná, která přináší naprostý a ucelený zážitek podstaty života a člověka a příjemně mrazivý pocit, že film je stále jedinečným uměleckým výrazovým prostředkem. ()
Nuda k posrání #70. Viz Osvícení. 50% ()
1695. hodnocený film: ()
Vaříš mi čaj a zahříváš dlaň...znaky ()
Reklama