Hudba:
Sacha AmbackObsahy(1)
Dokumentární snímek Bus 174 je napínavou rekonstrukcí událostí předcházejících tragickému únosu v roce 2000, k němuž došlo v Rio de Janeiru. Dvaadvacátého června přepadl Sandro do Nascimiento se zbraní v ruce autobus městské hromadné dopravy a čtyři hodiny držel cestující jako rukojmí. Policie okamžitě obklíčila vozidlo a snažila se s pachatelem vyjednávat. Průběh jednání byl vysílán v přímém přenosu řadou televizních stanic, což přitáhlo k obrazovkám miliony lidí po celé zemi. Režisér založil dokument na záběrech z televizních archivů (řada z nich dosud nikdy nebyla zveřejněna), které se střídají s rozhovory s policisty, kteří byli na místě činu, s rukojmími, sociology, politology, vychovateli a Sandrovými přáteli. Před námi vyvstává Sandrův barvitě vylíčený příběh, v němž se z dítěte ulice stal zločincem. Zároveň je tu vykreslena sociálně-kulturní realita Brazílie posledních dvaceti let. Film úspěšně přenáší napětí na diváka, zdůrazňuje nepřiměřené reakce hlavního protagonisty (chce být zatčen v přímém přenosu), ale také zmatečné jednání policie. José Padilha navazuje na tradici latinskoamerického investigativního dokumentu snažícího se odhalovat viníky tragédie. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (18)
Drsný dokumentární snímek, ukazující nám že v prostředí favel v Riu de Janeiru jsou hrůzné činy na denním pořádku, policie je brutální či zkorumpovaná a mnoho lidí, kteří skončí na druhé straně zákona nemá vlastně až tak moc na výběr. Snímek nám představuje událost, kdy brazilský mladík Sandro přepadl se zbraní v ruce autobus městské hromadné dopravy a několik hodin v něm držel rukojmí. Avšak nabízí několik různých pohledů, od zasahujících policistů, přes některé z rukojmích až po členy Sandrovi rodiny. Názory a pohledy jsou prezentovány všechny, avšak žádný není nějak vyzdvihován, nebo naopak zatracován, každý ať si vytvoří vlastní názor. Chvílemi opravdu strhující a dechberoucí, celkově tomu však prostě na pět hvězdiček něco chybí. Dokument je chvílemi možná až příliš zdlouhavý a některé rozhovory by se dali určitě zkrátit, či úplně vypustit. Avšak bezpochyby věc, kterou by měl každý vidět. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $217,201║Tržby Celosvetovo $222,201║ ()
"The police do the dirty work that society doesn't want to see, but that the public hopes will get done in some dark corner." Myslíte že po některých brazilských filmech z poslední doby máte alespoň základní představu o situaci panující ve favelách? José Padilha, režisér Tropa de Elite, vás velmi rychle probere z naivity. Úvodní situace s držením rukojmích v linkovém autobuse 174 mu slouží "pouze" jako odrazový můstek k pohledu na nefungující systém. Během rekonstrukce složené z dochovaných záběrů, dokumentů a nově natočených rozhovorů s účastníky i odborníky zavítáte do temnějších vod nejen samotného Města Bohů. Autoři dávají prostor všem pohledům a názorům. Od (ne)oficiálních až po ty značně extrémistické. Avšak také nikoho nešetří. Únosce, policii, speciální jednotky a především ne společnost. Na druhou stranu ani nikoho neodsuzují. A tak to má být. Na dění ve stosedmdesátčtyřce se naštěstí nikdy nezapomíná a je zkušeně vedeno až k nepopsatelně silnému vyvrcholení. Zvláště záznam řádění lynčování chtivého davu je mrazivý tak, jak to umí pouze reálné záběry. Bohužel jsem viděl pouze mezinárodní festivalovou verzi, která je o půl hodiny kratší. I tak je zde na dokument dostatečně hutná stopáž, která dovoluje zajít dostatečně do hloubky problémů. Ônibus 174 nikdy nenudí ani na vteřinu. Působivostí a naléhavostí vás vyždíme. Emocionálně, psychicky i lidsky. Totálně. ()
Bus 174, jak již název napovídá, rozebírá událost kolem únosu Brazilského autobusu, avšak popis této mocné historky není cílem dokumentu, nýbrž mnohem více slouží jako prostředek pro vykreslení nefungující situace v ulicích Ria, potažmo celé Brazílie. Miliony (sedm) dětí nemají domov, rabují ulice, žebrají, okrádají - otravují společnost. Jsou jako neviditelný toxin, který je třeba neutralizovat, ale nikdo neví jak. Policie občas někoho zmlátí, v krajních případech i zastřelí, ale to není řešení. Občas se dokonce najde "dítě", které ve svých drobných přepadovkách zajde tak daleko, že unese autobus a způsobí smrt nevinného člověka, i když vlastně neví proč, jen fakt, že "nemá co ztratit" mu stačí... Absurdní je, že policie si je vědoma nejlepšího řešení, tedy okamžitého odstřelení terorizujícího únosce, ale to si před televizními obrazovkami nikdo nedovolí a to pak situace často skončí i více než jedním úmrtím... Bus 174 je sice dokument, který zůstává nestranný a nepodstrkuje diváku svůj názor, ale nezapomíná na filmové aspekty, jako je gradace a silný emocionální dopad. Přesto všechno cítím u režiséra až příliš velkou potřebu všechno sáhodlouze rozpitvat - 2 hodiny se dost táhnou, dokonce až natolik, že sahám po slabších 4*... 7/10 ()
Prakticky až na pár detailov podobný prípad ako "Gladbeck" z Nemecka, akurát že skupinku retardov "nahradil" dofetovaný asociál, pričom v samotnom dokumente dostávajú priestor aj ľudia z jeho okolia, ktorí samozrejme, stoja na jeho strane. Proste: "Bol to dobrý chlapec, ktorý nikdy nič neukradol, no bohužiaľ, mal v sebe veľa kokaínu a bol vystrašený". Normálne anjel s hnilými zubami. Čiže tvorcovia sa snažia dať priestor všetkým stranám, čo je rozhodne plus a dôkaz veškerej snahy o objektivitu. Čo sa týka dokumentu, materiálovo je dobre vyskladaný. Autentické zábery z priebehu udalosti sa miešajú s výpoveďami svedkov "z prvej ruky" či preživšími, čiže čo sa tohto týka, vytknúť sa nedá absolútne nič a tak sa jediným, (asi) čiastočným mínusom stáva jeho forma spracovania, akoby bez snahy o dramatizáciu, keďže až na záverečnú tretinu samotný snímok pôsobí akosi monotónne. Postupná gradácia priebehu samotnej udalosti, zachytenej na kameru, však v závere po emocionálnej stránke zabezpečí všetko, čím má takýto "True Crime" dokument prakticky disponovať a už ho divák tak nejak len dopozerá so zatajeným dychom. Medzi 4-päť. ()
Pred štyrmi rokmi som mal mierny problém s usporiadaním olympijských hier v Číne kvôli porušovaniu ľudských práv. Olympiádu v Riu ale asi po tomto intenzívnom zážitku budem musieť bojkotovať. Jedine, že by som sa tam išiel tesne pred tým pozrieť a pýtal sa miestnych (navštívil by som aj väzenia), čo sa za 14 rokov zmenilo. Predpokladám, že by ma reakcie sklamali. Režiséri okrem silnej témy ukazujú talent aj pre gradáciu deja a za celých 150 minút som sa ani chvíľku nenudil. Veľmi obsiahly dokument, ktorý na základnú kostru, únosu jedného autobusu, nabaluje na seba mnoho sociálnych témat obrovskej megapoly. ()
Filmaři, diváci i kritika si docela oblíbili drsné snímky z Brazílie jak ji znají jen její obyvatelé. Temné špinavé ulice, krádeže a vraždy na denním pořádku. Město bohů, Vzpoura ve věznici Carandiru, Tropa de Elite všechny tyto filmy ukazovaly odvrácenou tvář Brázilie a režisér posledně jmenovaného nám přináší námětem strhující a neotřelý dokument zachycující únos autobusu, k němuž došlo v Rio de Janeiru. Je zajímavé "naživo" sledovat jak taková událost vypadá v reálu a režisér do toho přidává i všemožné rozhovory se všemi možnými zúčastněnými od policistů po rukojmí a ukazuje sociální problematiku v zemi. Škoda, že je film docela dlouhý a některé části a rozhovory nejsou tak zajímavé. Rozhodně však tento dokument stojí za vidění. ()
7/10 Zpočátku to na mě působilo jako jiné "dokumentární" filmy, kde si režisér dovolí díky své bujné fantasii dotočit hromadu scén, které se mu do pořadu hodí a vydává je za ověřenou verzi - Jak to tenkrát bylo. S přibývající stopáží se můj pocit jistoty a bezpečí začal rychle měnit v drsné vystřízlivění, že nejspíš veškeré záběry od autobusu nebo černobílé VHS od komunitního kostela jsou opravdu ale opravdu reálné. Trošku zmatečně a uměle sice působily ty, které měly dokumentovat stávající podmínky v nápravných zařízeních i jejich "umělecké" inverzní mi přišlo jako pěst na oko. Mluvící hlavy podávající zpětně na kameru svědectví byly pečlivě vybrány a jejich vyprávění díky dobře formulovaným otázkám mimo kameru dotvářelo absurdnost celé situace. Prostor dostali všichni jak ze stany unesených, policie, sociální pracovnice, maskovaného příslušníka SWAT, tak ze strany únosce - teta, kamarád, napravený kamarád, náhradní matka, maskovaný gangster. Těžko říct proč dostal přednost zrovna tento příběh před (domnívám se) tisícem jiných, které se běžně odehrávají na ulicích brazilských megapolis - zřejmě právě dostatek dokumentárního materiálu a pohnutý příběh hlavního hrdiny na kokainu. Myslím, že Pixote se spokojeně převrací v hrobě a Babenco je rád, že našel pokračovatele. ()
Opravdu skvěle podaný dokument, který nic zásadně nepříkrášluje a dívá se na osud násilníka hned z několika pohledů (policie, příbuzní, oběti) a zcela maximální průhlednost díky neskutečnému množství video materiálu z únosu onoho autobusu se dá zcela věřit celé této kritice brazilského chaosu a neprofesionální policii. Solidní dokument, který přibližně v půlce začne diváka nahlodávat a cynik může i začít zoufalost Sandra chápat a budit dojem, že to rozhodně neni úplně špatný člověk vzhledem k okolnostem a podmínkám. Silné kafe na vystřízlivění z Evropského ráje, na který si stěžujeme. Jako dokument je to na čtyři, jako sonda do lidskosti současného člověka a osudů vyplývajících z jednoho extrémního odpoledne je to nenahraditelná studie, kterou sledovat v retrospektivě může být fascinující a zároveň maximálně depresivní. ()
Takhle mrazivý konec jsem vážně nečekal. ()
Nelichotivé sociální problémy jako pozadí a zároveň živná půda této smutné události. Pusťte si pokud se zajímáte o brazilské společenské problémy, únosy, nepřiměřeně dlouhé dokumenty a nebo zpackané policejní zásahy. ()
"He said that I'd see him on TV, that he'd be famous. I told him, "Son, I really hope so. I want to see you as a big success."" Dokumentárna rekonštrukcia jedného kriminálneho činu, ktorá sa z nejakého dôvodu dostala aj medzi 1001 filmov, ktoré musíte vidieť, než umriete. Ťažko povedať, prečo, keďže poväčšine to pôsobí ako bežné kriminálne spravodajstvo so značným bulvárnym podtónom (také rozšírené krimi noviny). Chlapec proste chcel mať za každú cenu pozornosť "celého sveta" (rozumej médií) a aj sa mu jej napodiv dostalo. Je dosť choré, že takéto "celebrity" vôbec dostávajú nejaký priestor v médiách, dokonca sa o nich nakrúcajú aj celovečerné filmy. Ak by totiž tá spoločnosť nebola takto nezmyselne nastavená (myslené v bulvárnom smere), ani pes by po ňom neštekol a namiesto pozornosti by sa mu dostalo maximálne tak jednej guľky od ostreľovača (a neboli by žiadne nevinné obete). Ale aby som nebol až taký hnusný, nejaké tie pozitíva predsa len tento film má (napr. to úvodné predstavenie Rio de Janeira z nadhľadu). Na pozadí toho kriminálneho činu totiž prináša celkom zaujímavý náhľad do práce bezpečnostných zložiek v Rio de Janeiru (ukázaná je hlavne neschopnosť policajtov, keďže v policajnom zbore končia tí, ktorí si nevedia nájsť inú prácu) a v podstate aj náhľad do celej brazílskej spoločnosti (vo forme akejsi sociálnej štúdie), predovšetkým skupiny ľudí z jej okraja (deti ulice, postupne formované do kriminálnej hrozby pre spoločnosť). Brazílska spoločnosť tu je ukázaná v dosť mizernom svetle a je tiež zaujímavé, že takýto pohľad potvrdzujú viaceré filmy, ktoré sa do našich končín dostali v posledných dekádach. "Ônibus 174" mohol byť napínavým a znepokojivým svedectvom o stave brazílskej spoločnosti, keby to vlastne celé nebola taká trápna fraška, nechutný teáter, na ktorom sa odmietam zúčastniť. ()
50%. Moc dlouhé, trošku o ničem. Jediné co si z toho lze odnést je jakés takés poučení o poměrech v brazilské chudině a to, že brazilští policajti jsou naprostí amatéři. Zdlouhavé, rozebírá se každý plk a pohyb. Co stojí ještě trochu za to, je že vidíme reálné záběry a návaznost na události, které čin zapříčinili. Místy mi to přišlo jako šaškaráda (únosce říká rukojmímu evidentně, co má histericky křičet na policajty a kamery). Prostě exibice jednoho zoufalce. V Americe by se to snad nevešlo ani do zpráv, protože amíci by tuhle situaci zvládli do hodiny. ()
Kritici vezenskeho systemu CR a policie CR by meli nejspis tento dokument videt.. Mozna by prehodnotili nazory na "komfort" ve veznicich CR, videli by totiz, jak to dopada pokud ani jeden z techto systemu nefunguje vubec.. ()
Další nehezký výlet do brazilské společnosti. To, jak tam nic nefunguje, je až moc odstrašující a na zamyšlenou. Na tomhle dokumentu stojí jedna věc za velikou pochvalu - kritizuje všechno a všechny a nestojí na žádné straně. Autentické záběry, především ty z konce jsou až neuvěřitelné a běhá z nich mráz po zádech... ()
Slabou strankou tohto dokumentu je jeho dlzka. Kludne sa to dalo skratit aj o polovicu, mozno by to miestami neschadzalo do nudy a nestratilo by to tu spravnu davku napatia. Dozvedela som sa mnozstvo zaujimavych faktov o brazilskej policii, vazeniach ci detoch zijucich na ulici. Je to velmi zaujimava mozaika osudov, ktora sa toci okolo krvavej unosu autobusu 174. ()
Téma rozhodně zajímavé, ale délka dokumentu, mě jenom uspávala. ()
Není to jen dokument o událostech z roku 2000 o tragickém únosu, ale je to také sonda do Brazilské společnosti. První polovina filmu se až tak do detailu nevěnuje samotnému incidentu, jen to nahlodává a ukazuje slumy, bídu, negerské gangy, děti na ulicích a v tom také hlavního pachatele který unesl autobus 174. Ten dokument se snaží ukázat, že vlastně děti které vyrůstají ve slumech za to nemůžou, je to vina rodičů, oni jsou akorát obětmi a rozebírá psychologický profil pachatele který autobus unesl. Negři mají všude kde bydlí na svědomí nejvíce vražd, znásilnění, loupežných přepadení, krádeži, ať je to Brazílie nebo Spojené státy až po samotnou Afriku, všude páchají nejvíce trestných činů. Ano, vliv prostředí a výchovy mají dopad na psychiku dítěte ale pořád se zapomíná na genetiku, a já to pořad opakuji. V Africe je nejvíce znásilněných žen, je jedno jaký stát si vezmete, samozřejmě nebavím se tady o arabských státech na severu Afriky, to přece znásilňují negři svoje ženy, stejně okrádají svoje lidi, stejně je přepadávají a zabíjejí, a tohle všechno dělají po celém světe, nezáleží jak je ta společnost multirasová či není. Amerika je ukázkou toho, negři jsou menšina, mají daleko lepší podmínky pro život než někde v Brazílii nebo v Africe a stejně páchají nejvíce vražd po celé zemi a to jsou pořád skoro 13% menšina, plus do toho nejsou započítáni mulati. A to je problém skoro v každém dokumentu, že tam pořád cpali prostředí, ano má velký vliv jenže běloši kteří žijí ve stejných podmínkách jako negři nepáchají tolik trestných činů, je to snad náhoda nebo mají rasové předpoklady ke zločinnosti? Já vybírám dvojku, dvojka se mi zamlouvá. Negrům byla nadělená atletická postava, většina má úzký pas, kulaté svaly, skoro rození kulturisti, a ještě dostali hadici do rozkroku, někde jim bylo přidáno a někde jim bylo ubráno, proto mají menši hlavičky a v tom mají malé mozečky, není se čemu divit, příroda se snaží všechno vyvážit. Ukázali tam sice zvířecí podmínky ve vězeních, ani mě to nějak nepřekvapilo, jen bych dodal že kulky jsou levnější, samotný vězni označili to místo jako peklo na zemi, tak na co je tam držet v takových podmínkách, oni se nepolepší, naopak někteří se ještě budou chtít mstít, jak to u těchto aborigenů bývá. Na posledních 30 minutách to trochu začalo tuhnout, atmosféra, výpovědi a všechny ty záběry z televizních kamer k tomu dali nějaký šmrnc, jinak to bylo nudné a táhlo se to. Dali tam moc prostoru pro pachatele a jeho rodinu a ještě nějakého bubáka co tam kecal v masce nebo pršiplášť nebo co to měl přes tu kedlubnu hozenou. Za ten pohled do Brazilské společnosti, někdy velmi nudný,výpovědi policistů, vězňů, a konečnou atmosféru která na poslední chvíli přituhla, dávám 2*. ()
Reklama