Režie:
Woody AllenScénář:
Woody AllenKamera:
Vilmos ZsigmondHrají:
Will Ferrell, Neil Pepe, Stephanie Roth Haberle, Radha Mitchell, Chloë Sevigny, Chiwetel Ejiofor, Josh Brolin, Jonny Lee Miller, Wallace Shawn, Larry Pine (více)Obsahy(1)
Zápletka ve filmu MELINDA A MELINDA se objeví v úvodní filmové scéně, ve které si jednoho deštivého večera čtyři sofistikovaní Newyorčané dopřávají večeři v restauraci. Anekdota vyprovokuje diskusi mezi spisovateli Maxem (Larry Pine) a Sy (Wallace Shawn) o dvojí povaze lidského dramatu, symbolizovaného komedií/tragédií. Nakonec se rozvinou dva příběhy - komický a dramatický - oba soustředěné kolem trochu záhadné ženy jménem Melinda. Ve filmu defilují všechna obvyklá Allenova témata - křehkost lásky, manželská nevěra, sofistikovaná romance, neschopnost komunikace. Jak ve filmu říká jedna z postav: "Je malomyslný, zoufalý, má sebevražedné sklony. Všechny komické prvky jsou přítomny."
"Je to něco, co se mi v mých filmech stává často. Často mohou být vyprávěny komicky nebo dramaticky, a já se většinou přikloním ke komickému pojetí," říká Woody Allen. "Ale někdy můžete příběh vyprávět a přitom ho pojmout oběma způsoby."
Podle vlastních slov má scénárista/režisér Woody Allen mnohem víc filmových nápadů než může vůbec natočit. Koncept na MELINDU A MELINDU byl jen jedním z mnoha, o kterých v posledních letech průběžně přemýšlel, ale byl jeden z nejzajímavějších. V tomto filmu jeden z nejslavnějších režisérů posledních třiceti let zkoumá svůj nejoblíbenější terén - osobní boje s morálkou, identitou, intimitou, žárlivostí a rozmary romantické lásky. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (117)
Viděl jsem všechny filmy Woody Allena a mám rád jeho filmy, chybělo mi jen toto dílko. Dlouho jsem se na něj připravoval, a až teď jsem ho viděl a docela mě zklamalo. Polovina příběhu má být tragická a polovina komická, bohužel obě poloviny příběhu pobíhají mezi těmito mantinely a je jen škoda, že Woody netlačí víc na pilu, a přitom to umí jindy skvěle. Většinou filmy, kde sám nehraje jsou špatnější (vyjímka je Match Point) a i zde chybí jeho herectví. Ne že by Will Ferrell jeho alter ego zahrál špatně, spíš naopak, ale Woody je prostě Woody. Největším problémem filmu je vlažnější a nudnější začátek filmu. Naopak plusem je Chloe Sevigny, na ní bylo radost se koukat. Neco mezi 3* a 4*. ()
Konečně dostala Radha Mitchell pořádný prostor, aby se herecky trochu předvedla. Woody Allen jí dává šanci hned dvojí a Mitchell jí využívá vrchovatě. Allen se tentokrát rozhodl pro dva příběhy, které oba defakto pojednávají o tomtéž, ale jsou podávány jinými vypravěči. Tím na jedné straně vzniká dramatický, a na té druhé komediální příběh. Zároveň v tomto filmu Allen konečně našel plnohodnotnou hereckou náhradu za sebe a sice Willa Farrella, který se na sarkastické, neurotické a zmatkující Allenovo alter ego dokonale hodí. Ve výsledku dávám "pouhé" 4 jenom kůli tomu, že zpočátku ona dramatická rovina byla slabší, než ona komediální a snímek mírně zbržďovala v rozjezdu. Celkově za 4 1/2 hvězdičky... ()
„Ale když jsi někdo, kdo je nikdo, nechceš mít kolem sebe nikoho, kdo je někdo“ Unavená komedie unaveného režiséra, která bude svým pozvolným tahem na bránu vyhovovat postarším divákům. Je zvláštní, že jsem instinktivně napsal „komedie“, neboť by mělo jít o dvě verze (komedii a tragédii) téhož příběhu, jež si – po vzoru Dannyho Rose z Broadwaye – vypráví u stolu v restauraci partička newyorských intelektuálů. Jenže čára dělící komedií a tragédií není dost výrazná, v obou příbězích jsou momenty vtipné i méně vtipné (ty především) a momenty zcela vážné. Už samotná struktura vyprávění je pochybná a občasné stmelování jednotlivých scén za využití komentáře „vymýšlejícího“, působí zoufale. Myšlenka o vzájemné determinaci tragického a komického a jejich neoddělitelnosti by jistě šla odprezentovat šikovněji. Občasné úvahy nad životem, který je krátký a o ničem, jsou příliš násilné, jen aby se neřeklo, že Allen natočil banální vztahovou (dvoj)historku. Kdyby to natočil jiný režisér, méně zvučného jména, do kin by to nejspíš šlo pouze kvůli hereckým výkonům. Radha Mitchell zde poprvé dostala roli rozsahem odpovídající jejímu talentu a z příležitosti, která by se nemusela opakovat, vytřískala maximum. Obě Melindy dokázala řadou jemných nuancí odlišit, je přirozená, vtipná, milá… no prostě úžasná! Miniskupinu pohledných hereček doplňuje francouzsky půvabná (to není urážka) Chloë Sevigny a Amanda Peet. Roli, na kterou je sám již příliš starý, svěřil Allen Willu Ferrellovi a také v tomto případě měl šťastnou ruku. Scény s Ferrellem, jenž vystřídá podstatně míň šklebů, než je u něj obvyklé, patří k těm zdaleka nejzábavnějším z celého filmu. S trochou nadsázky, dalo by se napsat, že je Allenem lepším než Allen. Melinda a Melinda, ač není prostá pár pěkných momentů, v mých očích do puntíku naplňuje hlášku ze sebe samé: „Nemohla jsem se rozhodnout mezi klavírem a cellem, takže hraji mizerně na obojí“. 65% Zajímavé komentáře: nunka, Wormboy ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $3,826,280║Tržby Celosvetovo $20,085,825║ ()
Scénář: Woody Allen .. Podstata života není komická. Je tragická. Na hrozné pravdě lidské existence není nic zábavného… Stačilo prvních pár minut, jen lehká vstupní konverzace, nástin a rozjetí zápletky .. no a Woody Allen mě pro tentokrát měl zcela ve své hrsti! Tvůrčí rozkol, jak pojmout jeden námět, je nám zde obrazně realizován v rovině tragické a komediální (symbol divadla). Povedené jsou obě roviny, i když tragická je svojí naléhavostí silně poutavá od začátku, ta romanticko-komediální nemá v úvodu tak slibné momenty. O to grandióznější a zcela typicky Allenovsky inteligentně vtipná je její poslední třetina. Skvělé a bohaté obsazení v každé roličce je samo o sobě dostatečnou zárukou poctivé podívané. Zvláštní vyzdvihnutí si přesto zaslouží Chiwetel Ejiofor, Will Ferrell (jenž zde dokonale zastupuje Woodyho archetyp smolařských postav) a zejména dvojitá Radha Mitchell, která zvláště svoji neurotickou polovičku zvládá perfektně. Žádná nadpozemská pecka, ale chytré, poctivé příběhy ze života nás, lidí. Lusk 85%. ()
V životě nemůžeš jen třít lampu a přát si. Scénáristé jsou osoby, které si s divákem mohou dělat co chtějí. A s tímhle faktem si Woody vytvořil v úvodu filmu dvě podosobnosti, charakterizující právě jeho. Vždyť právě on dokáže z jediného námětu udělat jak velmi osobní a zneklidňující drama (nezamilovaně působící vztahy jsou daleko vřelejší než ty vysněné), tak romantickou komedii plnou nervózních poznámek a zmatených uvědomění. Will Ferrell je v tomto případě velmi věrná kopie Allenova mladšího filmového já a jeho slovní kulomet přesně sedí k obvyklému shazování nechtěných konkurentů. To jen dokazuje, že se Mistr poučil z toho, že není nutné obsazovat respektované divadelní či méně známé, ale o to cennější herce a že když najde talent v představitelích čistě komerčních, dopadne to dokonce mnohem svižněji. ()
Jeden z nejslabsich filmu, co jsem od Allena videl. Napad na zpracovani jednoho pribehu jako komedie i tragedie je sice fajn a i kdyz se bez nejaky vetsi logiky tyhle dva pribehy proplejtaj, clovek se v tom neztraci. Jenze problem je, ze kolikrat ta tragicka varianta zas tak tragicka neni a zaroven ta komicka neni tak komicka, takze to oboje vypada misty prakticky stejne. Navic ani jeden z tech pribehu cloveka poradne nezaujme a nenabizi nic originalniho. Vsechno to vlasne zachranujou jen herci, paradni Mitchell, Ferrell podavajici asi nejlepsi "nekomedialni" vykon, ale i ostatni. Akorat mi tu trosku chybel samotnej Woody, kterej by se sem hodil. Celkove jsem se ze zacatku docela dost nudil, nastesti ke konci uz film drobet nabral na obratkach a nakonec to na ty 3* bude. ()
Dlouho jsem se komentáři vyhýbal, ale zkusím už do toho kyselého jablka kousnout. S jedinou výjimkou jsem viděl všechny filmy Woodyho Allena a toto je ojedinělý případ, kdy jdu s hodnocením pod tři hvězdičky. Nápad vyprávět stejnou historku jednou jako komedii, podruhé jako tragédii, má tááákovéhle vousy, ale pořád i značný potenciál. Líbí se mi i to, že oba "rámcoví" vypravěči - gagman a vážný dramatik - jsou přesvědčeni, že smysluplnější je žánr toho druhého. Jenže: 1) Oba příběhy mají společnou jen Melindu. Prostředí, v nichž se ocitá, a postavy, s nimiž se setkává, jsou jiné a nehrají je stejní herci. Nejde tedy o dva úhly pohledu na tentýž příběh, ale dva různé příběhy. Ten komediální není moc vtipný, ten vážný má k tragice daleko. 2) Narychlo obsazená Radha Mitchell je bezbarvá, místy protivná a ani jedné Melindě nevtiskla punc osobitosti. Její osud mi byl tak vzácně lhostejný, že jsem měl problém dodívat se na to do konce. 30% ()
"Nerad bych pak zjistil, že se rozcházíme v otázkách daňových úlev." Tak tady s Hobiem souhlasím. Tyhle důležitý otázky by se měly vyřešit před prvním sexem. Hobie mě vůbec bavil. Nikdy nezapomenu na jeho šťastnej výraz, když zastihl manželku při nevěře. Tady však pozitiva končí. Veškerý rozhovory jsou neskutečným mlácením prázdný slámy, při kterým jsem se hrozně nudil. Navíc mě nebavila Melinda. A ani Melinda. Prostě vyprávět příběh dvěma naprosto odlišnejma způsobama je sice skvělej nápad, ale jedinej rozdíl mezi komedií a tragédií byl Hobie. A to je dost málo. ()
Je smutné vidět, jak mému velkému oblíbenci docházejí síly. Docela jsem se obou Melind bál, ale až na ten nevýrazný a nudný začátek to nebylo tak zlé. Všechno jsme sice už u Allena hodněkrát viděli, ale film mě nakonec docela pobavil - hlavně asi díky Ferrellovi - jako Woodyho alter ego je extrémně roztomilý. ()
Je bizarní, jak může být jeden film přepjatý a nedotažený zároveň. Allenův záměr je naprosto nedořešený a nevyužitý, pokud nepočítáme několik teatrálních výstupů. Zoufalé by to bylo na debutanta, co teprve u tak zkušeného režiséra! Hrozná ostuda... ()
Sebekriticky přiznávám, že mě ten ukecanej Žid zase dostal a jeho vztahová konverzačka mě uspokojila mnohem víc než většina jeho v poslední době zhlédnutých filmů snad s výjimkou Vicky Cristiny Barcelony. Melinda mi přijde zajímavější a sympatičtější než např. Cokoliv, Sólokapr nebo Stíny a mlha. Patří do skupiny snímků, kde režisér experimentuje - tak, jako ve Stínech a mlze experimentoval s atmosférou, tady si hraje se žánrovými základy a konfrontuje přístupy uplatňované v žánru komedie a tragédie. Jeho Melindy nejsou totožné ženy a v jejich příbězích nevystupují totožné postavy, jen výchozí modelová situace je stejná. Zatímco "tragická" Melinda je ukázková hysterka, jakou ve svých publikacích vymodeloval doktor Plzák a jako taková za sebou vzhledem ke svým nerealistickým představám o milostných vztazích zanechává jen požáry a spáleniště a je odsouzena k neustálým neúspěchům v budování vztahů ke svému okolí, její komediální protipól je podstatně sympatičtější a realističtější. Díky tomu, že nejde o totožné příběhy, je film zajímavější i z dějového hlediska. Na čtvrté hvězdičce se významnou měrou podílí i půvabná Australanka Radha Mitchell. Její dvojrole je jednou z největších hereckých příležitostí v její dosavadní kariéře. Celkový dojem: 75 %. ()
Radha Mitchell je fajn v obou případech, nikoliv přímo Allen, který pořádně nerozvine ani jeden z nich a nejen kvůli tomu se divák cítí o něco ošizen. Z komediální alternativy předchozí tragédie Allen těží jen zpočátku a pak už se žádné překvápko nekoná, i když o svůj standard prosycený typicky vytříbenými dialogy fanoušci nepřijdou. P.S. Will Ferrell je Allenovy lepším alter egem než Jason Biggs a Scarlett Johansson dohromady, originál je ale bohužel stále jen jeden. ()
Dva príbehy s tou istou podstatou. Jeden vypovedaný vtipne, druhý tragicky. Tak toto nemohol zvládnuť nik iný, než Allen. Každý má na seba asi trištvrte hodinku, čomu zodpovedá aj nie celkom presne vypsychologizovanie pováh. Ale ide o milé prevedenie dvoch rozdielnych dejových pováh. Čo je zaujímavejšie, že ani jedna nenapĺňa svoju podstatu úplne, ale stále sa tu niečo deje, príbehy sú vkusne prestrihané a navyše k tomu prispieva aj sympatická partia hercov. 70%. ()
dvě ženy.. dvě melindy.. dva osudy.. dva pohledy na svět.. tragédie vs. komedie.. a situaci kolem melindy můžeme rozehrát..:o) nemám ráda filmy woodyho allena, kde hraje woody allen.. doslova trpim při pohledu na něj.. tady jsem byla ušetřena, aspoň tak.. film neurazí, film nenadchne.. a to je pro filmového fandu zoufale málo.. další šanci dám woodymu zase za pár let.. ()
Melinda a Melinda mi přišlo spíše jako nějaké režisérské cvičení, které sice Woody Allen docela zvládnul, ale nikterak výjimečně. ()
Slabý, velmi slabý až zapomenutelný Woody. ()
Upřímně musím přiznat, že jsem se tohohle filmu bál. Totiž, Woodyho filmy jedu pěkné od nejstarších po nejnovější a nikdy se nedívám, kolik který film zde má procent. Ale aby Woody měl dva roky po sobě filmy v modré rovině, to je (zatím) pouze u let 2003 a tady. A přitom (teď mě klidně ukřižujte) ani jeden z nich není špatný a navíc speciálně u tohoto snímku jsem hodně dlouho váhal nad 90 %. Melinda and Melinda je parádní a pro mě jeden z nejchytřejších Woodyho filmů, co kdy natočil. Ony to totiž nejsou dva rozdílné pohledy pouze na film a jeho zpracování (komedie vs tragédie) ale na život celkově a na lidi. A když se vám to rozleží v hlavě, tak zjistíte, že tento film opravdu má o čem vyprávět, je originální a nebýt jednoho momentu (nechci spoilerovat, ale v tragické rovině příběhu mi neseděl ten zvrat, u kterého mi přišlo, že je tam jen proto, aby tahle rovina měla ten konec, jaký byste u tragédie očekávali) tak jdu na 90 % bez mrknutí oka. Takhle "jen" 80 % s tím, že jsem si opět po dlouhé době potvrdil, že hodnocení na CSFD není vždy úměrné kvalitám daného snímku. ()
Z devětadvaceti filmů Woodyho Allena, které jsem zatím viděl, je Melinda a Melinda rozhodně nejslabší. Vleče se to, nápad s komediálním a dramatickým příběhem by bylo opravdu lepší pojmout jako dvojí vyprávění téhož, než jako dva odlišné příběhy se stejnou ústřední postavou, a nad vodou to celé drží akorát Will Ferrell, jemuž Allen napsal to nejlepší. Ano, potěšily mě role Steva Carella, Amandy Peet a Joshe Brolina, jenže... Jenže takhle moc jsem se zkrátka u Woodyho Allena ještě nenudil. Ani při Interiérech. ()
S filmy Woodyho Allena jsem to v nedávných letech zkrátka vzdal. Tak nějak jsem si říkal, že pro mě tento režisérský pojem filmy určitě netočí. Třeba se na stará kolena rozhoupu a po jeho stopách se jednou vydám a zjistím že to že mě jeho filmy nebral ve 30 neznamená že se mě nezačnou líbit třeba v 50. Uvidíme. Každopádně Melinda a Melinda pro mě nebylo žádné zlo. Sice jsem sledoval dva příběhy vyprávěné pokaždé trošku jinak, ale Will Ferrell mě ke štěstí vlastně stačil. 50% ()
Reklama