Režie:
Jaroslav NovotnýKamera:
Alois NožičkaHrají:
Jaroslav Moučka, Jiří Němeček, Otto Lackovič, Viktor Očásek, Jiří Štěpnička, Jiří Vala, Jan Přeučil, Štěpán Bulejko, Petr Patera, Miroslav Samek, Rudolf Pechan, Jana Březinová, Jiří ŽákObsahy(2)
Do cely věznice v jednom krajském městě je převezen odsouzený Josef Koval, který se zde druhý den má zúčastnit svého odvolacího řízení proti nespravedlivému rozsudku u krajského soudu. Během čekání na eskortu máme možnost seznámit se nejenom s obyvateli cely, ale i samotným osudem Josefa Kovala, který si odpykává trest v Jáchymově, údajně za utajení půdy... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (42)
"Diplom za brambory vod ministra Ďuriše..." Vynikající Moučka, kterému se v té době o roli Pláteníka ještě ani nezdálo, skvělý Lackovič jako "reakcionář" Čepický a samozřejmě Vala i s tím heslem v jeho kanceláři...Žhavé srdce, jasná hlava, absolutně čisté ruce! ()
Obsazení Jaroslava Moučky do hlavní role věrohodnosti snímku příliš neprospělo. ()
Jak zářný to příklad, téměř učebnicový, nasadit zrovna tento původně trezorový film v dnešní den, tzn., k osmnáctému výročí 17. listopadu! Prostě se zas jednou v TV, programově trefili do černého..:-) ()
Bravurní snímek o tom, jak to chodilo v 50. letech. To, že hlavní roli hraje právě Jaroslav Moučka je skutečnost tragikomická, nicméně svou úlohu zvládl výtečně. ()
,,No tak Koval, buďte statečnej ! '' ---- Na Jaroslava Moučku, věrného podporovatele KSČ a jeho alter ego soudruha Pláteníka můžete mít názor jakýkoliv, ale jedno se mu nesmí upřít. Hrát uměl. A zahrál cokoliv naprosto přesvědčivě. A ačkoliv myšlence komunismu věřil, ctí jej, že se v padesátých letech rozešel s bratrem vyšetřovatelem to u STB. V tomto vězeňském dramatu si kupodivu nezahrál žádného ze soudruhů, ale kulaka Kovala. Je s podivem, že on zrovna tuto roli přijal a snad to bylo tím všeobecným uvolněním jara 1968. Je logické, že po okupaci šel tento film hned do trezoru. Padesátá léta sice byla v těch šedesátých odsouzena, leckdo byl rehabilotován či dokonce propuštěn z vězení, ale všechno spíše potichu, protože to vše ukazovalo na stranu. Ta byla dále u moci a nechtěla nějaké rozruchy. A tak tento film mi lehce připomínul Audienci Václava Havla ve své absurditě, kdy vlastně soudce v podstatě žádá pochopení a odpuštění od odsouzeného pro své klidné svědomí... Herecké výkony všech byly na jedničku a nejvíce se mi líbil právě Moučka v roli sedláka Josefa Kovala, který prostě musí pochopit, že se tím, že vlastnil 11 ha pole vzepřel dějinám... Dávám za 5 ešusů na celu . Skvělé, doporučuji vidět. * * * * * ()
Moučka nepatřil k tomu nejlepšímu, co mohlo české herecké umění nabídnout. Ale tahle role mu padla jako ulitá. Tak trochu buran, ale především člověk vyrovnaný a smířený s osudem se setkává s nelítostnou justiční mašinérií, kterou reprezentuje slizký soudce a arogantní velitel věznice. ()
"Ale Koval, Vy přece víte, proč sedíte..." Několikaleté čekání na pár minut, aneb výsměch do tváře pomocí byrokratického systému budovatelů, kteří jdou kupředu, zpátky ni krok. Já si myslím, že role J. Moučkovi sedla, přesně takto si představuji režimem sklíčeného hospodáře. Úlisný předseda soudu v podání J. Přeučila, to podtrhuje a Jiří Vala jako náčelník věznice dolaďuje. Dokonalý demonstrativní snímek, který neměl v nastávající době šanci k životu, naštěstí se dochoval. Velká škoda, že v titulcích není uveden autor hudby, která je neskutečně nadčasová. ()
(2x) ,,Nejste tady proto, aby jste dýchali čerstvý vzduch. Za odměnu se jezdí do Karlových Varů, za lumpárnama sem - nikdo vás sem nezval!" Díky některým dialogům mezi vězněmi i policejty je Dlouhé dopoledne film místy neuvěřitelně komický, ale jako celek spíše mrazivá záležitost. Odvážné téma politických procesů 50.let, v úžasném komorním zpracování se silným vystupňováním a životními výkony Jaroslava Moučky a Jiřího Němečka, naprosto jedinečný je i Jiří Vala jako uniformovaný náčelník. Nekompromisní, drsné, psychologické a současně obohacující mimo jiné v pohledu do (někdy hrůzostrašné) národní historie z hlediska společenského a politického. Vynikající trezorový snímek 60. let!! (95%) ()
Všecko nadarmo. Všecko. Vosum let. Mrazivá reportáž z komunistického kriminálu, z něhož není úniku. Černobílá kamera, zachycující stísněný prostor vězeňské cely v její syrovosti a nehostinosti, ještě zesiluje naléhavost trpného údělu odsouzeného sedláka, člověka s pevným charakterem a buldočí vytrvalostí, kterého s překvapující bravurou sehrál Jaroslav Moučka. Ani se nechce věřit, že za deset let tentýž herec propůjčí svou tvář docela jiné televizní postavě, ostře kontrastující s tímto mimořádným (a zakázaným) dílem – komunistickému tajemníkovi Pláteníkovi v seriálu Okres na severu. Osud míní, doba mění. ()
Jaroslav Moučka v nejlepší roli, jakou jsem měl možnost od něj vidět. Kritická a uvolněná šedesátá léta přinesla slušnou řádku drsných filmů, které se s nedávnou budovatelskou a prolhanou minulostí nemazlily. Dlouhé dopoledne patří k těm nejsžíravějším a docela se divím, že se soudruhům z trezoru nepropálil. Na malém prostoru a v minimálním čase si Jaroslav Novotný vytře s režimem a celou československou společností do slova a do písmene prdel. Morální úpadek celé společnosti reprezentovaný skvělým pokrytcem Jiřího Němečka, upřímně zkaženým Lackovičem, mladíkem bez ideálů Štěpničkou a dokreslená negramotným cikánem. Korunu pak nasazují dozorci, jejichž bodrý primitivismus vyšperkovaný naučenými frázemi o předpisech rovněž staví tuhle hořkou dramedii na piedestal toho nejlepšího z období tzv. sraní do vlastního hnízda, tedy oněch výše zmíněných šedesátých let. Moučka jako obyčejný člověk ztracený v nepochopitelném bezhodnotovém světě plném prázdných frází, strachu, pokrytectví a lhostejnosti. "A tam byl vzádu krásnej sad, 11 jabloní, 5 hrušek, 4 švestky a vpředu u zdi meruňka--- No, teď jsou tam pařezy, to jednou nepřivezli uhlí a les je tam docela daleko, no --- To je škoda, to by přece hospodář neudělal...." Brrr, brrr, brrr. ()
https://www.youtube.com/watch?v=XMf28orL444 Zajímavý film z hlediska doby, ve které vznikl. ()
Výborná psychologicko-sociální studie tísnivého mikrokosmu vězeňské cely léta Páně 1958 na motivy povídek Jana Beneše. Mezi vězně různých zločinů a povah přichází osm let nespravedlivě vězněný sedlák Koval, čekající po celé dlouhé dopoledne na eskortu, která by jej dovezla k soudnímu přelíčení, k obnově jeho procesu. Film zdařile navozuje atmosféru bezvýchodnosti a nesvobody a věrohodně odráží absurditu a krutost komunistického systému. ()
Smutné vylíčení marnosti a beznaděje v případu jednoho padesátkového vězně v konfrontaci s arogancí, hloupostí ale i chytrou zlobou jeho věznitelů a soudců. Kolik by si Koval asi z těch svých zbývajících sedmi ještě odseděl, když se mu nepodařilo dosáhnout osvobození v roce 1957, tedy už po pádu stalinismu a po následném uvolnění ze strany represivní státní moci? Tipuji, že už "jenom" tak pět let. ()
Z podobných snímků musely nastupujícím normalizátorům bělat vlasy hrůzou, je zázrak, že ve svém rudém rozhořčení nezničili všechny kopie. Uděluji pět anti-komunistických hvězd! (všichni herci jsou skvělí, ale i tak je nekompromisně zválcoval Vala) ()
Film vykresluje profily a charaktery několika lidí, kteří se sešli ve věznici v 50. letech minulého století. Hlavní postavou je bývalý sedlák, nyní kulak a třídní nepřítel, který údajně zatajil půdu, na níž hospodařil. Má proběhnout jeho odvolací soud, proto je z Jáchymova, kde seděl už 8 let, přemístěn do normální věznice. Setkává se zde se čtyřmi dalšími vězni, s dozorci, s ředitelem věznice a nakonec i se soudcem, který soudil jeho proces. Jak film dopadl, je asi mnohým jasné. ()
Další z odvážných filmů šedesátých let, poukazující formou komorního vězeňského dramatu na pokřivenou ideologii socializmu. Jaroslav Moučka, překvapivě v pozici politického vězně, hezky a přesvědčivě naplňuje svou roli, stejně jako naši ostatní skvělí herci. Vypjaté chvíle tohoto trpkého příběhu zlehčuje alespoň komická tupost věznitelů. Nic méně, můj malý obdiv formě totalitního vězeňství, který by dnešní delikventi potřebovali jako sůl. ()
Největší paradox je, že Jaroslav Moučka jako věrný komunista hraje vesnického kulaka, odsouzeného na 15 let žaláře. Zahrál ovšem bravurně, to se musí uznat. Z některých situací ve vězení až zamrazí, náčelník bachářů ztvárněný Jiřím Valou je mimořádná bestie. Nechutná byrokracie, se kterou se odsouzený ve vězení setkává zákonitě nemohla vonět soudruhům a tak snímek ihned po svém dokončení putoval do trezoru, kde si dlouhá léta pobyl. Tyhle filmy nikdy nezestárnou a nikdy by neměly býti zapomenuty!!! ()
Mistrná "komedie" v celku i detailech, až na to, že to bylo tak nebo nějak tak. Aneb jak říkali poručíci Bejček a Hájek z blanenského STB: "Nejdříve budeme jednat ve věci Petra Ciblulky, potom Dušana Skály a nakonec ve vaší vlastní." - ale to byla jiná doba, to už se nestřílelo ani nezavíralo na dobu neurčitou. Na druhé straně: nenáročná inscenace, která si dělá nárok na "znamení doby". ()
Krátké, ale úderné a dostatečně vypovídající o tehdejší komunistické moci 50. let. Větší právní úlevy byly možné poprvé až při rehabilitacích v r. 1960. Ačkoliv jsem herectví pana Moučky a Valy nikdy nevyhledávala, tady jim jejich role opravdu velmi sedly. Všichni herci v cele byli výborní, i mladý Štěpnička. A jak píše mchnk, hudba je taky moc zajímavá. Zázrak, že se tato perla šedesátých let uchovala, jistě díky pár osvíceným lidem. V 70. letech už neměla šanci být někde prezentována. ()
Uz viem, preco bol film trezorak, rovnako ako Kladivo na Carodejnice 1969 alebo prodavac Humoru 1984. Perfektne zobrazenie budovatelskeho systemu Komancov, teda odborne komunistov, ktori idu dopredu, stale dopredu a neustale dopredu ... obavam sa, ze smerom dopredu znacne smrdi sira. Jiri Vala /Nocni host 1961/ na urovni. 88 % ()
Reklama