Režie:
Vlasta JanečkováKamera:
Bohumil TurekHudba:
Angelo MichajlovHrají:
Eva Hrušková, Jiří Štědroň, Ladislav Pešek, Svatopluk Beneš, Dana Medřická, Růžena Merunková, Ilja Prachař, Jan Tříska, Dana Hlaváčová, Antonín NavrátilVOD (1)
Obsahy(2)
Ve dne má Popelka tváře umouněné od sazí, ale v noci se mění v pohádkově krásnou princeznu v plesových šatech z kouzelných oříšků. Krásný princ se do Popelky zamiluje, ale zbyde mu v rukou jen ztracený střevíček... Jak to ve správné pohádce bývá, všechno dobře dopadne. Poslední Popelčin oříšek totiž skrývá šaty svatební... (Bontonfilm)
(více)Recenze (186)
Na filmu je asi nejhezčí hlavní představitelka Popelky a též nádherná píseň, kterou nám hraje a úžasně zpívá pan herec Jan Tříska. ()
Pohádka je v pohodě (na dobu vzniku a vzhledem k celkové koncepci), jen by mě zajímalo, proč nebyla na konci svatba? :o) ()
Pekné pesničky, miestami celkom roztomilí uvoľnení dej, príbeh je komornejší odohrávajúci sa prevažne na dvoch miestach, obraz nie je moc zachovalý vady času sú tam viditeľné ale aj tak ako taká pohodovka fajn. /65%/ ()
Naprosto unikátní černobílá pohádka s písničkami, kde si „smutná, ubohá popelka“ prozpěvuje „proč mě nikdo nemá rád, to je to, co mě trápí“, navíc se pořád „baví s holubem“, k tomu zlá macecha „ nebreč pořád nevděčnice“ a nevlastní sestry, které ji s ničím nepomůžou „No Popelko, ty jsi se zbláznila,vždyť by si zničily ruce“ princ, který se má oženit .„Kdopak mi poradí, jak mezi tolika vybrat tu pravou ?“ A král, který by už Mojmíra rád udal „na co je ti vychování na nic samozřejmě.. Být já dneska jako ty, věděl bych si rady“. Ale i nevlastní sestry je třeba provdat „Odpočívat budete až se vdáte!“. Hejno holubů „jedno zrnko popela, jedno zrnko máčku, abys taky věděla, že máš hejno brášků“ a jejich rada a heslo „mlha přede mnou, mlha za mnou“. A princ, který pocítí „Takovou sladkou tíhu“A pro mě naprosto nezapomenutelný dialog, který jsem (dávno tomu) uměla nazpaměť : „A řekni,máš mě taky aspoň trošinku ráda? –Mám.- A vezmeš si mě, řekni, vezmeš si mě? Oznámím to otci a celému sálu a do celého světa“ Ach ta láska..“Ať jsi kdo jsi, tak jsi krásná ..... ty jsi má láska, já to vím“ . ()
Černobílá verze této klasické pohádky naštěstí nepříliš často se vracející na naše televizní (vánoční) obrazovky. Konkrétně mám problém především s hlavní postavou, která před přeměnou i po přeměně v krásku vypadá stále stejně šedě a navíc skutečně strašně (rozuměj infantilně) zpívá, stejně jako se zoufale zamilovaným princem, jehož hraje zoufale necharismatický Jiří Štědroň. Všechno ostatní už by vlastně bylo docela v pořádku... ()
Tahle Popelka je tak roztomiloučká a slaďoučká, až mě z ní bolí zuby... :-) ()
Taková trošku >popelka< mezi všemi těmi českými tradičními velkopohádkami, přesto však velmi vydařený a milý - byť jen (přestože!!!) televizně černobílý - komorní muzikálek na klasické pohádkové téma... Z celé téhle inscenace je cítit (v nejlepším smyslu slova) velký vliv ženského elementu na tvůrčí potenciál zúčastněných (mimo režii i námět a scénář, asistentky režie - a tak dále... :-), přičemž dámy dokázaly vytvořit navýsost půvabnou koláž z nezapomenutelných písniček a citlivě vyprávěného - všem známého - starobylého příběhu o tom, že láska a dobré srdce nakonec všechna protivenství porazí... - - - P.S. Velká škoda, že takovouto uměřenou formou vyprávění, kladoucí důraz spíše na symboliku a poselství pohádky (než na hloupé žvanění, pitvoření a nadbytečná velká gesta) již dnešní >pohádkáři< napříč vším tím rádobyuměleckým spektrem příliš nevládnou... ()
"Poslušně hlásíme neznámá cizinka dosud nepřišla." Nejvíc mi utkvívají v hlavě Třískovy komentáře a písničky a pak nápad dát vedle sebe Štědroně a Hruškovou. On dva metry, ona metr padesát... :) Ale celkem příjemná věc, taková na nedělní odpoledne. ()
Klasický a osvědčený pohádkový námět s nesrovnatelně skromějším rozpočtem a hereckým obsazením, než populární verze s Libuší Šafránkovou v hlavní roli. Popelka Vlasty Janečkové je nenápadná studiovka, kterou ale z průměru a šedi zapomnění vyzdvihují pěkné písničky, jde vlastně o pohádkový muzikál. Celkový dojem: 60 %. Černobílý snímek s poetickou atmosférou. ()
Překvapivě opravdu parádní pohádka s klasickým naivním pohledem na svět. Jediné, co jí tak trochu schazuje jsou velice jednoduché texty písní a necharismatický princ, vše ostatní funguje bravurně a Jan Třiska je jako vždy dokonalý. 90% ()
Existence dvou českých filmových POPELEK si nutně vynucuje, když ne srovnání, pak určitě porovnání. Filmová barevná verze s Libuší Šafránkovou v titulní úloze a Gottovým rozevlátým tenorem je rozvinutější, viditelně ovlivněná vkladem východoněmecké kinematografie a bohatší či štědřejší výpravou, přesto však jasně česky svá. O několik let starší televizní pohádka je o poznání "popelkovější" a popelkově skromnější už svým černobílým zpracováním. Tehdy mladičká Eva Hrušková upoutává právě svým mládím a odlišnou, snad více rodinnější polohou pojetí Popelky. Tulák-trubadúr v Třískově romantickém a současně civilním podání je vedle dalšího zpívajícího herce Jiřího Štědroně dalším hudbotvorným prvkem tohoto neobvyklého pohádkového muzikálu s krásnými melodiemi Angelo Michajkova a něžnými texty Ivo Fischera. Za pozoruhodné považuji i výkony Ladislava Peška v roli krále a Dany Medřické jako Popelčiny macechy. Nezapomenutelná líbeznost této pohádky ji činí nezapomenutelnou i po desetiletích. A tak lze výsledek porovnání, jehož potřebnost jsem prezentoval v úvodu tohoto komentáře, shrnout do věty, že jedna z nejvýraznějších představitelek princezen v našem filmu prezentovala moderní pohádku více blízkou dospělým, zatímco druhá, důvěrnější a jakoby ztišenější a v dobrém slova smyslu tradičnější pohádka televizní, natočená ne náhodou ženským tvůrčím týmem Božena Němcová-Jarmila Turnovská-Vlasta Janečková, je bližší dětem a bukolicky idylické náladě klidu rodinného krbu. ()
Zlatovlásku mám sice radši, ale tohle ve mě vyvolává zvláštní pocit blaženosti. Na rozdíl od Třech oříšků, tam to mám naopak. ()
Po letech musím (ač nerad) dodat, že první Popelka prošla záruční lhůtou. Tedy skoro - pěkné písničky a Jan Tříska coby vypravěč jsou důvody, proč se na ni podívat i dnes. 50%. ()
Klasické zpracování příběhu o Popelce, kde je v roli trubadúra komentujícího dění skvělý Jan Tříska. Mladičká, vlastně ještě nezletilá, Popelka se potká s princem, kdo by to neznal a kdo by se netěšil na dobrý konec? I když se tahle pohádka nějakou dobu právě kvůli přítomnosti trubadúra, resp. kvůli jeho představiteli, dlouho vysílat nemohla, písničky z téhle pohádky si žily vlastním životem a zpívaly se. Při prvním povoleném vysílání se pak nově odrostlá generace setkala vlastně se starou známou Popelkou. ()
Ta horší z obou českých Popelek, u které je na prvni pohled jasné, proč. Jen nevím, jestli je horší princ Trapníček nebo Štědroň, který je ještě horší herec, než zpěvák, a to je co říct, protože zpěvák to byl strašnej ()
Krásné, milé, písničkové se skvělým loutnařem a průvodcem dějem panem Třískou... ()
I když Mistr Tříska neumí nijak světoborně zpívat, jako vypravěčský bard působil parádně. Pro mě úplně neznámá verze Popelky ovšem trpí hned několika nešvary - jednak postrádám nějaké odlehčující proložení plesů (3. ples je už vyložená nuda), Štědroň jako princ Mojmír je brutální prkno a vykulená slečna popelavá mi svým teen hláskem způsobovala stavy tlakové beztíže. Ani písničky mě nenadchly (krom Třískovy melodie). Za podívání tahle verze určitě stojí, nicméně klasické verzi nesahá ani po střevíček. ()
TV/// Obsazení 9/10 Děj 10/10 Hudba 10/10 Výprava 7/10/// PLUS: Jan Tříska a jeho hudební vstupy, ostatně celá hudební složka je moc pěkná, Pešek, Štědroń, Hrušková, radost se na herce dívat a pro ostatní to platí stejně tak, mnohé situace jsou dnes i trochu nechtěně úsměvné, především skutečnost, jak si poradili se zpracováním a vlastně minimalismem (málo prostoru, málo exteriérů, pár lokací) MÍNUS: někomu to přesto může přijít málo, zvláště když má srovnání, byl bych potěšen, kdyby to bylo v barvě/// Shrnutí: neviděl jsem tolikrát, vlastně možná jen párkrát a dávno, ale vždy jsem věděl že tuto Popelku mám rád a dnes se mi to potvrdilo. Krásně jsem se bavil, upřímně se smál a velice se mi líbilo celkové pojetí příběhu, jeho zpracování a herecké provedení všech zúčastněných. Při diskuzi jsem možná došli k závěru proč o pouhé čtyři roky později byl příběh Popelky znovu natočen. Potěší Jiří, jehož bratranec Miloš se stal později naším pedagogem při studiích/// Celkem 93%/// ()
65% ()
Představa, že by Popelka Šafránková usilovala o tohoto prince, je bizarnější než Zeman na Hradě. No a ten Trávníčkův floutkovský princ by o tuto usmutnělou Popelku taky sotva zakopl. Nicméně její andělské lýtko famózně ozářilo mýtickou scénu nazouvání střevíčku (kdežto Šafránková jako obvykle neukázala nic), navíc je tato Popelka mohem zábavnější, už proto, že jedinými relativně normálními postavami jsou zde macecha a zlé sestry. A Třískův trubadůrský komentář je při vší neumětelnosti nekonečně přijatelnější než Gottova narcistní árie. Kdo tedy dostane oskara? Milující tatík, který si nikdy nevšiml, že jeho milovaná dceruška je v jeho domě šikanována? Popelka, která na svých 17 let vypadá hodně zachovale, celé dny se zasněně melancholicky plouží po dvorku s koštětem, rozmlouvá se solničkou a poté, co se do ní beznadějně zamiluje zřejmě pedofilní princ, stále zpívá to svoje „proč mě nikdo nemá rád“? Mluvící holub, přilepený k parapetu pokaždé na témže místě a ve stejné pozici? Nebo jeho parťáci, kteří místo aby třídili, všechna zrníčka evidentně požírají a už roztříděné přitom míchají? Nebo snad nejdřevěnější princ všech dob a kontinentů, nehrající, zato zpívající a bohužel mluvící Štědroň, který nejdřív toká stejně retardovaně a regresivně (a tak i vypadá) jako nadržený kulturista v Džusovém románu, aby pak zdráhající se Popelce surovým chvatem zabránil v odchodu? Či jeho královský tatík, který po smrti královny zjevně vytvořil queer tandem se svým komorníkem, což ovšem onomu veselému staříkovi nebrání vyhrožovat mu popravou? Trubadůr Tříska, nemluvící, prý zpívající, který sice efektně tříská do nástroje, ale ani se nesnaží ve stále stejných slokách předstírat zhruba podobně hmatané akordy? And the winner is... Jim Čert: „Proč nemáme kořalku, proč nepijem v práci, proč už nejsme vožralí, to je to, co nás trápí... Tak to vidíš vedení, jak jsme to dopadli, plácáme se Transportou a jsme celí zvadlí.“ ()
Reklama