Režie:
Ludvík RážaScénář:
Nataša KrempováKamera:
Milan DostálHudba:
Jaroslav UhlířHrají:
Lucie Matoušková, Jana Preissová, Jiří Štěpnička, Věra Galatíková, Gabriela Vránová, Jana Hlaváčová, Taťjana Medvecká, Martin Krb, Zdena Hadrbolcová, Nela Boudová, Libuše Štědrá, Jana Davídková (více)Obsahy(1)
Televizní hra přináší příběh desetileté Kačky, o kterou se přestane starat matka, a holčička se tak dostává do dětského domova. Lékařka z domova chce rodině svého bratra, které zemřelo jedno z dětí, obstarat dítě k adopci. Vybírá Kačku, která zprvu v nové rodině není příliš vítaná, matka totiž chtěla dítě co nejmenší. Kačka přichází nejprve na zkoušku, ale později natrvalo v nové rodině zakotví. Svou bezprostřední, otevřenou povahou si nakonec všechny získá. Kačka nachází nový trvalý domov a pevnou důvěru v dobré rodinné vztahy. A jak sama říká dětem: „Vy všichni jste se svým rodičům narodili, ale mne si naši vybrali.“ (Česká televize)
(více)Recenze (41)
Neteř Jany Hlaváčové byla roztomilá holka s velkým hereckým talentem, který teď utápí v hloupých seriálech. Ale jako cizí holka byla skutečně výborná a svým výkonem předčila všechny dospělé kolegy. ()
„Vy ste sa o mňa báli?“ Silný televízny príbeh s obrovským sólo pre malú Luciu Matouškovú, vďaka ktorej znamenitému výkonu na diváka mocne zapôsobia všetky tie naoko obyčajné scény, plné emócií od smútku po ublíženie ľahko zraniteľnej detskej duši až po nájdenia šťastia. O tom, čo predvádza Matoušková, môže väčšina detských hercov snívať. ()
Jo, jsem asi starý sentimentální trouba. Dvě scény mi vehnaly slzy do očí. Poprvé, když Kateřina u nové rodiny popisuje, jaké to bylo, když jí máma nechala na rozloučenou řízek a ona na něj ani neviděla, protože jim odpojili nezaplacenou elektriku. Druhá, když na konci říká do ticha: "vy jste se rodičům narodili a nemůžou vás vrátit. Mně si ale naši vybrali." Co se týče poznámek o "odbornících" a citlivosti, co nejen zde v pár komentářích zaznělo. Ano, dnes na všechno potřebujeme znalecký posudek a pět výchovných poradců. Já za sebe říkám, že to je na hovno (odpusťte mi klačtinu). Tzv. odborníkem na výchovu dítěte a rodinnou psychologii není nikdo a tím méně osoba, která začasto ani sama děti nemá. Chovám k těm lidem dost značný odpor, v praxi tito lidé tak akorát do všeho kafrají, všemu rozumí, nařizují a tak dále, ale ve skutečnosti celý proces odlidšťují a ti jeho protagonisté, na kterých skutečně záleží, na něj nemají vliv. Kromě toho je podezírám, že to dokonce přečasto nedělají ani s dobrým úmyslem, že jim jde jen o koryta a o vykazování činnosti. Proti tomu radši zvolím tohle trochu drsné, ale na druhou stranu skutečně průkazné řešení "tady máte dítě na dva dny, vyzkoušejte si to oboustranně." ()
I sebelepší herec má-li ztvárnit nehratelný scénář nemůže nic změnit na kýči v hardweru. Ludvík Ráža je nadto velké jméno československé televizní režie plně srovnatelné se zesnulým klasikem Františkem Filipem. Neteř Jany Hlaváčové prokázala v této televizní inscenaci talent srovnatelný výkonem Vladimíra Dlouhého ve filmu UŽ ZASE SKÁČU PŘES KALUŽE. Zdar tohoto díla dotvořily špičkové výkony dospělých herců naší dnes už klasické zlaté éry - Galatíkové, Hadrbolcové, tety Hlaváčové, Štěpničky, Preissové, Medvecké. Na malé ploše vznikl veliký klenot lidství, srdečnosti, hluboké dojímavosti, přesvědčivosti. Život nemusí být a naštěstí často není jenom prohrou. ()
Jste na mě jako na cizí. Tak se mohla cítit česká Juliette Lewis - Lucie Matoušková, která spadá do slavného hereckého rodu Hlaváčových. Její maminka Dana jí jistě dala pár rad, jak nebýt totálně herecky mimo, teta Jana jí možná houkla radu, jak se nestydět mezi tolika slavnými českými herci. Režisér Ráž předvedl, že i televizní inscenace může zanechat v divákovi cosi hlubšího. Prostě tenhle počin není jen dutá a prázdná nádoba znějící v tónině, jakou by si přál idealistický, avšak pozvolna oslabující bolševik. Ten filmy o vzpurné mládeži z rozvráceného rodinného zázemí zatraceně neměl rád. A tak je z filmu cítit nervozní psychologický náboj, který je ale postupně oloupán na přijatelný film, v němž všechno dobře dopadne. Celkově je to hodně morálně posazeno. Holka z dětského domova se na nové prostředí hůře adaptuje, kalibrace neshod, následné prozření, které ale nemá tolik "buchvaldovské" vyznění, i když se nezmýlíte v žádném postupu scénáře, který lze snadno predikovat. Pro někoho může být určitým záporem i Matoušková. Na to, že jí má být deset let, působila vyspěle, ve svém projevu byla neokoukaná, sem tam i autentická, většinou si ale ve svém protivném projevu často víc než dost ubírala diváckých sympatií. Zkušená režie dala vzniknout dramatické inscenaci, která po normalizačních blábolech, pro změnu hodila oko na mládež vyrůstající bez potřebného rodinného komfortu. Tématicky určitě zajímavé, i ve studiových kulisách poměrně přesvědčivé, nechyběl emocionální náboj, jen ten zásadní efekt intenzivního prožitku se jaksi nedostavil. 60% ()
Příběh o hledání a nalézání, o zápasech a protivenstvích, o tom, že své místo v životě najde každý tam, kde se cítí doma. Inscenace sice nezapře svou literární předlohu, která je v mnoha ohledech zjednodušující, přesto vyniká sdělnou režií a přirozenými hereckými výkony Jany Preissové, Věry Galatíkové, Taťjany Medvecké, Jiřího Štěpničky a teprve jedenáctileté Lucie Matouškové, která tehdy úspěšně pokračovala v šlépějích svých předků, slavných sester Hlaváčových. ()
Příběh je silný, herecké obsazení je výborné, ale bohužel šroubovanost některých scén (rozhovory o Kačce sice za dveřmi, ale de facto před ní) a vedlejší linka ( Petrovy úniky s propadlíkem působí nechtěně komicky) snižují celkový zážitek. Závěrečná scéna (Kaččin monolog před třídou) dokládá nepřirozenou šroubovanost. Pobaví zadaný slovní příklad: Z 20 rodičů má 16 auto a 9 má pračku. Kolik rodičů má auto i pračku? ()
Filmy Ludvíka Ráži mám rád, dokáže je točit s takovým zvláštním nostalgickým nádechem. Ale tady jsem tak nějak nepochopil, proč film vznikl. Tedy jistě, kvůli závěrečnému proslovu té holky, že ji si rodiče vybrali, na rozdíl od ostatních, které si rodiče vybrat nemohli. Ale děvče mi holt sympatické dvakrát nepřišlo, vlastně kazila, co mohla, někdy snad i schválně, podváděla, a měl jsem problém se v tom, jak to bylo podané, dohrabat nějaké její dobré a otevřené povahy. Navíc holka je furt v klidu - máma ji opustí, ona to neřeší, dostane se do domova, tedy cizího prostředí - je v pohodě, dozví se, že ji matka odvrhla definitivně - pohodička, ředitelka děcáku ji dohodí známým - ona se snaží makat... Moc citů neprojevuje, nebrečí, je předčasně moudrá, všechno stoicky snáší. ()
Malá Lucie Matoušková jako Kačka byla výborná. Jablko nepadlo daleko od stromu. Krásně se vyrovnala svým dospělým hereckým kolegům a také je dokázala v několika momentech zastínit. To, co řekla Kačka na konci svým spolužákům si budu hodně dlouho pamatovat. Ta slova mě zasáhla. ()
Tohle mě nevzalo, asi pro tu hlavní představitelku, která mi nepřipadala nijak úchvatná. ()
Ludvík Ráža uměl točit rodinné dramata s velkou věrohodností. Patří k nim i televizní hra Cizí holka o dívce, kterou si z děcáku vezme nová rodina. Malou výhradu bych měl k hudbě Jaroslava Uhlíře, ten jeden pořád dokola se opakující emotivní klavírní motiv už byl nudný až vtíravý, chtělo to aspoň s tou melodií více pracovat. Výborné herecké a přirozené výkony podávají Lucie Matoušková jako bezprostřední svérázná Kačka a Jana Preissová jako její nová maminka. ()
SPOILER!! Keď vidím tieto staré filmy spred roka 1989, zaráža ma, ako sa zmenilo myslenie. Tá doba bola nesporne v mnohom jednoduchšia, ale zdá sa, že aj drsnejšia. Ak si dnes niekto ide adoptovať dieťa, pristupuje k tomu veľmi citlivo a empaticky a 10 odborníci si vás preklepnú a radia vám, čo a ako. K tej Kačke tu bolo pristupované podľa mňa ako k balíku sena. Decko príde do domova, je z toho mimo a hneď ho, bez toho, aby jej niečo vysvetlili, po známosti posunú do rodiny, kde jej povedia, že jej matka o ňu už proste nemá záujem. Jala ma hrôza z toľkej surovosti a ja bych si po takej informácii asi hodil mašľu. A Vraj môžeš zostať v rodine, ktorá ťa nechce, alebo sa vrátiť do domova. Ak sa takto za socíka pristupovalo k sirotám, tak poteš Pánbuh. ()
Pribeh 10 rocneho dievcata o tom, ako si hlada novy domov a o adpatacii v novych podmienkach po tom, ako sa o nu prestala starat matka. 69 % ()
Téma je to silné, ale natočeno způsobem, jakým příběhu neuvěříme, ať již situacemi či dialogy. Každopádně Lucie Matoušková zahrála svou roli pěkně, na rozdíl od jiných i starších (ne)herců. ()
Vyborny televizni film, natoceny podle dobre predlohy. Lucie Matouskova v roli desetilete Kacky byla uzasna. Nedokazu si moc predstavit, ze by nekdo u nas dnes natocil tak kvalitni televizni film... ()
Kdysi jsem viděl ve Studiu kamarád. Jde o dětský film, který jsem si rád ve stáří zopakoval. Příběh je oproštěn od všech zbytečností a složitostí a zjednodušeně "táhne přímo na bránu", což filozofům asi nebude vyhovovat. Témata adopce dětí z dětských domovů mají u nás tradici (Indiáni z Větrova aj.), i tady se jedná o "cizí holku", která přijde do nové rodiny. Pomalu ale jistě zapadá do trošku zidealizovaného prostředí rodiny a propracovává se mezi spolužáky ve škole. Lucie Matoušková v roli cizí holky je výtečná a rodičové Preissová+Štěpnička dodají humor a nadhled. Koření Věra Galatíková...70% ()
Zajímavá a podařená sonda do komunistického školství a rodinných i žákovských vztahů. Hudba: Jaroslav Uhlíř ()
Na svou dobu nadprůměr... ()
"Vy jste se mame narodili, ale me si mama vybrala". ()
Typická inscenace z 80. let. Silný příběh, dobří herci, ale ta šedost a "svetrovitost" tomu hrozitánsky ubírá. Ale takoví jsme byli... ()
Reklama