Režie:
Erich HörtnaglScénář:
Stefan AhnhemKamera:
John Andreas AndersenHudba:
Trond BjerknæsHrají:
Lars Bom, Kristoffer Joner, Laila Goody, Stig Henrik Hoff, Kjersti Elvik, Aksel Hennie, Finn Schau, Fridtjov Såheim, Gisken Armand, Per Jansen (více)Obsahy(1)
Film je detektivním příbehem s prvky horroru. Detektiv Karsten je poslední den v práci před návratem domů do Dánska. Náhle však musí řešit několik případů naráz. Vraždu staré ženy v lese, útěk patrně nebezpečného Erkkiho z psychiatrické léčebny a přepadení banky. Karsten spolu s psycholožkou Sarou se domnívají, že Erkki nic závažného nespáchal, ostatní detektivové si ale myslí něco jiného a pokouší se případ převzít. Hraje se o čas. (dormouse)
(více)Recenze (33)
Kdo se bojí vlka bych zařadil do kolonky skvělých filmů, kde náhodou spousta nepravděpodobných věcí proběhne ve velmi krátkém časovém úseku přesně podle scénáře. Atmosféra je skvělá, herci taky a zápletka až na výše zmíněný nedostatek nádherně temně realistická. Jen si dejte pozor na psychiatry a radši si sežeňte nějakýho kriminálníka s bouchačkou, kterej vás podle nálady bude chtít vyděsit k smrti, povídat si s váma nebo vás zastřelit. Pokroky v léčbě zaručeny. ()
Nedokážu určit, jestli mi víc vadilo to, že film na svojí dobu působí jako hrozný oldschool nebo samotní nevýrazní herci. Prostě jsem se nějak do tý vyšetřovačky nedokázal vpravit, byť byla brutální, jak se na Skandinávii patří. Výsledek je pak obyčejné tři hvězdy a víc ani ťuk. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $585,497║ ()
Atmosféra norských lesů, těžko uvěřitelné náhody jak na běžícím páse a jeden inovativní přístup k léčbě psychických poruch. Norové prostě tyhle pochmurné žánrovky umí. Škoda akorát závěru, s nějakým naznačením namísto jasného odhalení by to bylo mnohem údernější. ()
Ještě mohli přidat horor, mysteriózní, romantický a možná by se tam ještě něco našlo. Takový opravdu nevšední a nepravděpodobný shluk situací, který přesto udržel mou pozornost až do konce a toho si cením. Po herecké stránce to bylo taky velmi dobré i tu chemii jsem zaregistrovala mezi detektivem a psychiatričkou, tak nevím v čem je problém. Asi to bude můj negativní pocit vzhledem ke scénáři o kterém se tady zmiňuje už pár uživatelů. Bylo to hodně zajímavé, ale asi až moc, takže u mně to víc jak trojka dnes není. Ale za kouknutí to určitě stojí. ()
Traumatizovaný drsňák s odznakem, uprchlý chovanec psychiatrického ústavu, bankovní lupič, jedna brutální vražda a tísnivé klima tvořené mimo jiné strohou melancholickou hudbou a přelety kamery nad norskými lesy, připomínající Nolanovu Insomnii, v nadprůměrném severském krimi dramatu, jemuž se víceméně daří diváka držet v napětí až do posledních minut. ()
Kvalitní severský krimi thriller. Už začátek plný představ a flashbacků jako by mně naznačil, že se mi snímek bude zamlouvat. Zvláště postavami. „Nejlepší dánský policista v Norsku“ Karsten je sympaťák, rázný, ale ošlehaný příslušník, před kterým se musí mít každá žena na pozoru. Ale také má své vnitřní démony způsobené osobními problémy. Ty ovšem nejsou nic v porovnání s Erkkiho. U toho člověk pořád netuší, co je vlastně zač, a do příběhu vnáší trochu toho mysteriózna (a některé věci jako např. pes či hlavně okno, se ani nevysvětlí). Joner je každopádně v roli „magora“ perfektní, a zjevně mu to dopomohlo i k o rok mladší Nebezpečné známosti, kde hraje také psychologicky dost těžkou (ale výborně ztvárněnou) postavu. Nechybí i nějaké to falešné vodítko pro diváka, trocha toho humoru, který sází i na dánsko-norskou řevnivost (tu sice plně nedocením, ale i třeba takové překreslování norské vlaječky na dánskou mě pobavilo), poutavá atmosféra a vůbec ne špatná závěrečná pointa (ba právě naopak). Za mě solidní 4*. ()
Snímky, u kterých nevíte, které postavě dřív fandit patří mezi vůbec ty nejpopulárnější. Stejně oblíbené jsou i filmy, ve kterých záporná postava musí čelit ještě většímu zlu, než je ona sama. Den som frykter ulven nabízí svým divákům oba tyto prvky. Přesto však nepatří do kategorie těch nejpovedenějších žánrových filmů. Důvod je jasný. Snímek je kvalitativně velmi rozkolísaný, navíc se dá velmi snadno rozdělit na dvě růzdě povedené roviny. Tou první je dějová linka točící se kolem Karstena, vyšetřovatele na odchodu. Tato příběhová rovina je velmi slabá a nepříliš překvapující. Nezajímavost hlavní postavy, tuctoví démoni minulosti a slabě načrtnutý vývin strhávají celou vyšetřovací část strmým obloukem dolů. Velmi povedená je však polovina, ve které sledujeme Erkkiho a Morgana. Tvůrcům se daří těžit dostatek napětí zejména z postavy uprchlého pacienta Erkkiho, který je obklopen spoustou tajemství. V první fázi (nastolenou větou: „To není žena, to je můj Erkki.“) perfektně pracují s divákem, který na rozdíl od Morgana ví, co je Erkki zač a má tedy možnost obávat se následujícího děje. Skvělým způsobem se tu role ohroženého dostává ozbrojený bankovní lupič, nikoli rukojmí. Tato situace se během snímku několikrát otočí a divák je tedy nucen neustále přát někomu jinému. V druhé fázi se do příběhu přimíchává zcela nečekaně i motiv černé magie, který však působí velmi přirozeně a nijak nerozmělňuje napětí, ba naopak, stává se zajímavým prvkem a napomáhá tvořit téměř hororovou atmosféru. Problémem je, že tohle částečně funguje pouze v první polovině snímku. Té druhé totiž chybí spád. Už nejde ani tak o práci s postavami, ale o čekání na konečně vyvrcholení. Vývoj vztahu Erkkiho s Morganem nabere rychle obrátky a stává se viditelně konstruovaným. Příběh je čím dál méně zajímavý a začíná být až banální. Psychologická rovina dostává na frak, tápe v bludných kruzích a nijak se nevyvíjí. Co se originality týče, má tenhle snímek co nabídnout. Smůlou však je, že spolu s ní musíte sníst i celou tu banální a předvídatelnou omáčku. V konečném důsledku si tak pochutnáte jen velmi průměrně. ()
K pěti * mi nechybělo moc, ale vadilo mi tu pár věcí. Tak za prvé, psycholožka vypadala jako méně atraktivní sestra Geislerové a byla mi krajně nesympatická. Klišé v podobě rodinných problémů detektiva mohlo být taky naservírováno trochu obratněji, což platí i o předvídatelnějším a slabším zakončení. A je pravda, že scény nezabírající dva uprchlíky v lese, čas od času mírně zaváněly nudou. Na druhou stranu všechny scény s těmi uprchlíky jsou výborné a napínavé. Tady bych vyzdvihla výkony jejich představitelů Kristoffera Jonera a Stig Henrika Hoffa, kteří navzdoru pošukům, které hrají, velmi rychle získají sympatie diváka. Temná detektivka s psychologickým vývojem postav co udrží pozornost od začátku do konce, ve vedlejší roli opět norské lesy, tajemná chata a opuštěný rybník. Přesně podle mého gusta. ()
Severská tvorba, a tá ich svojská, emocionálna chladnosť. Škoda tej občasnej hlúpoty žandárov, a "jasného" konca, ktorý je pomerne dosť predvídateľný. Inak solídna kriminálka, ktorá v sebe určite nenesie znaky hororového žánru, ako sa to uvádza v obsahu. ()
Mysteriozní snímek z chladného Norska je zdánlivě jednoduchou detektivkou - vrah je znám a stačí ho jen dopadnout. Případ se ale postupně jaksi zamotává a zdá se, že původní verdikt nebyl zcela správný. V závěru se film rozjede a následně se vyjeví překvapivé finále. Tedy tvůrci zřejmě uspořádali konkurs na nějvětší držku, jelikož taková přehlídka ksichtů se jen tak nevidí. Detektiv Karsten vypadá jak Fantomas, Erkki z blázince je křížený s ošklivým indiánem, blonďatý polda, co se snaží všemu velet, je ztělesněním slizu no a ženy zde taky moc krásy nepobraly...vrchol je pak to malé tlusté prase s lukem, které by zasloužilo podříznout. Napětí bylo, ovšem podruhé už to vidět nemusím... ()
Přece jen zase jednou po čase snížím netradičně na menší počet bodů. Přišlo mi to celé hrozně překotné, moc dějových linek, nebo jsem se jen špatně orientoval a filmu rozhodně neprospěl ani " předkonec", zhruba deset minut před úplným závěrem. Přece jen jsem si v případě severských krimi příběhů zvykl na trošku větší kvalitu. A ta mi tady rozhodně chyběla. ()
Všecko bylo podivné, taková kostrbatá agitka na hloubku lidských předsudků a zdrojů traumat (v tomto případě dvě klíčové postavy). Jediné, co lze vyzdvihnout hodně vysoko, byly scény "sbližování" se dvou outsiderů v lese, kdy se vývoj děje nedal absolutně předvídat. Vynikající prostá a funkční terapie!! Naopak viníka smrti staré paní jsem tipovala dávno a je jen smutné, že zatímco jeden umíral osvobozen a s úsměvem na rtech, druhý svou strastiplnou cestu do zatracení teprve nemile nastartoval. Nástupem do policejního auta to v žádném ohledu nekončí...☻ ()
Těch souvislostí tu bylo moc a celkově na mě příběh působil příliš vykonstruovaně. Chápu, že se filmaři snažili držet co nejvíce knižní předlohy, ale připadalo mi, že tady to zřejmě trochu přehnali. Ale to zase neznamená, že by to bylo špatné. Film má solidní tempo, sympatické obsazení, celkem příjemný mysteriózní nádech a ani nevadilo, že absentovala typická severská atmosféra, takže v závěru panovala relativní spokojenost. Jen to prostě mohlo být lepší. 65% ()
CITÁT - Smrdíš jako hromadný hrob....................... ()
Řekl bych nejspíše, že Den som frykter ulven je - v rámci detektivek - průměr. Kvalita, která neurazí, ale zároveň nepřináší nic nového. Rozhodně plus u mě má mystický motiv spojený s postavou Erkkiho. U severských detektivek očekávám trochu vyšší úroveň. ()
Dobrá severská krimi s tajemným pozadím a překvapivým rozuzlením. ()
Nórska kriminálna dráma alebo thriller,to je jedno.Hlavne je,že je to dobrý film.Máme tu jednu vraždu starej vdovy,jedného bankového lupiča,jedného duševne narušeného "cvoka" ktorý ujde z cvokárne,cvok sa stane rukojemníkom bankového lupiča,ale netreba zabúdať ani na asi dvanásťročného obezného chlapca-nádejného lukostrelca.No a nakoniec tu máme rozvedeného policajta,ktorý pochádza z Dánska a za dva dni končí v policajnom zbore a odchádza späť do Dánska natrvalo.Na prvý pohľad sa zdá že vieme kto je vrah,ale zdanie môže klamať...Bankový lupič a a jeho rukojemník sa na moje počudovanie stávajú priatelia,vznikne medzi nimi akési zvláštne puto.Všetci herci odviedli veľmi slušnú prácu,jedným slovom výborný film. ()
Policista Karsten Skov je poslední den ve službě. Jeho kolegové mu chystají party na rozloučenou. Nejprve z blízké psychiatrické léčebny uteče pacient Erkki. Pak jeden kluk, Kannick, objeví tělo ženy, zavražděné ženy před jejím domem. V blízkosti zahlédne Erkkiho. A nakonec se sám Karsten stane svědkem úspěšného přepadení banky, při kterém si lupič jako rukojmí vezme právě Erkkiho. Z party najednou není nic a všichni policisté mají plné ruce práce. Pátrají po lupiči a po vrahovi. V případu vraždy všechno ukazuje na Erkkiho, jenom Erkkiho psycholožka tomu nevěří. ()
Já mám tedy o napínavosti zlehka jiné představy, ale nepopírám, že atmosféru to mělo. Prvky hororu jsem nenalezla, pokud tedy nepočítám scény zločince na útěku s vyžilým metlákem, u kterých jsem si hryzala nehty. Bohužel ne strachy, ale nudou. Je to ten typ filmu, u kterého stačí vidět prvních 15 minut, pak můžete v klidu usnout a probudit se na posledních 10 minut. ()
Reklama