Režie:
František FilipKamera:
Eduard LandischHudba:
Miroslav PoncHrají:
Jiřina Šejbalová, Vítězslav Vejražka, Rudolf Hrušínský, Vlasta Chramostová, Bohuš Záhorský, Jaroslav Marvan, Josef Kemr, Jaroslav Průcha, Ladislav Pešek, Petr Haničinec, Naděžda Gajerová (více)Obsahy(1)
Pro dnešní sváteční den jsme do oblíbeného cyklu Pohádka pro pamětníky vybrali televizní zpracování klasické české báchorky J. K. Tyla z Podkrkonoší, kde chudým a zamilovaným pomáhá sám kníže krkonošských duchů Zlatohlav. Sestoupí z hor, aby vyzkoušel lidské „ tvory“. Vybral si mlynářku Jahelkovou, tvrdohlavou ženu, která nedovolí, aby si její dcera Terezka vzala hodného učitelského pomocníka. Sama se zatvrdila proti všem mužům. Před mnoha lety ji opustil manžel a odešel do světa a ona zůstala s dcerou sama. Od té doby je zklamaná a žádnému ji nechce dát, jen tomu který ji přesvědčí, že Terezku opravdu miluje… Televizní inscenace F. Filipa z roku 1962 zaznamenala neopakovatelné herecké výkony našich předních umělců. (Česká televize)
(více)Recenze (13)
Celý film sehrán a natočen jako divadelní představení. Na první pohled plus pro herce, asi i nutnost soudobé televizní techniky, i když v momentu pokusu doslova explicitního sehrání technicky náročné scény (požár chalupy) to zaskřípe. Nevadí, při mapování historie československé komedie i skrze exkurs do (dochovaných a znovu odvysíláných) počátků televizní tvorby má tenhle kousek zásadní místo. Hlavní hodnota stojí na vynikajících výkonů herců z dob první republiky (Šejbalová, Pešek), poválečních let (Vejražka, Záhorský) i teprve nastupující generace na čele s (už tehdy hodně dobrým) Petrem Haničincem. Své všestranné herecké kvality pak znovu potvrzuje Rudolf Hrušínský, který si zde střihl rozkošného lidového človíčka s neustále opakovanými hláškami o politice. Inu, i Tylovy hry mají svou nadčasovost, jsou-li zpracovány vkusně. Nadprůměrně dlouhá oddechovka pro fajnšmekry (70%) ()
Tahle televizní studiová pohádka podle Tylovy divadelní hry zaujme v první řadě excelentními hereckými výkony. Ať už jde o kouzelně tvrdohlavou Jiřinou Šejbalovou, roztomilého Rudolfa Hrušínského neustále opakujícího hlášky o politice nebo o dojemného Ladislava Peška v roli chudého Žida. Právě na jeho monologu o nešťastném osudu židovského národa jsem si uvědomil, jakou mají v sobě Tylovy texty nadčasovost. Aby se v pohádce objevila reflexe fenoménu zvaný antisemitismu a současně zde byly i myšlenky o svobodě a odpovědnosti (viz třeba úvaha o tom, že o svobodě všichni mluví, ale chtěli by ji jen pro sebe), to se jen tak nevidí. ()
Studiová lidová báchorka. 1) Je třeba přetrpět nudný začátek._____ 2) Pak začne politická agitka._____ 3) Na diváka nastoupí roztomilý archaizující jazyk. I ty bídný větrníku, o kom nám tu tady kokrháš?_____ 4) Dokonce vám 32letý Petr Haničinec i zazpívá._____ 5) Nepřehlédnutelná 57letá Jiřina Šejbalová (Víš, co to tady kdákáš?), roztomilý 42letý Rudolf Hrušínský a řada dalších hereckých bardů pod taktovkou začínajícího 32letého Františka Filipa zaručují zajímavý zážitek._____ 6) Výstižný koment: golfista****. ()
Lehce obstarožní kousek, nejen literární. Tylova hra kdysi patřila k základním repertoárovým inscenacím většiny pražských i mimopražských divadel, ovšem zůstávala ve stínu slavnějšího Strakonického dudáka. Televizní zpracování v režii Františka Filipa nepřináší nic překvapivého, v lecčems je omšelé a dávno překonané, zachycuje ale starou hereckou gardu z Národního ve vrcholné formě. A také mladého Petra Haničince v jedné z jeho prvních rolí před (televizní) kamerou. ()
Dle mého názoru je tohle asi jedna z vůbec prvních TV inscenací v historii ČT. A co zvolit jiného, než klasiku a obsadit ty nejlepší herce. František Filip sice začínal, ale už bylo znát, jakým směrem se jeho tvorba (co se týká kvality) bude ubírat. Spousta technických chyb je tu spíš kladem - stejně jako když si pustíte staré zamilované "elpíčko", které sice víc praská než hraje, ale bez toho praskání to není ono ... ()
Reklama